Faca

Dare Likar: Faca. Ljubljana: Ekslibris, 2012. 219 str.
1 O avtorju
Dare Likar (1965) je slovenski pisec kratke proze. Literarna veda je nanj prvič postala pozorna leta 2010, ko je pri založbi Ekslibris izšel njegov literarni prvenec, zbirka kratkih zgodb ''Kovač je dec''. Ožji javnosti je poznan po spletnem blogu, ki izhaja od leta 2007. Na njem objavlja tudi gradivo za svoje kasnejše knjižne objave. Živi in dela v Idriji.
2 Bibliografija
2.1 Kratke zgodbe
*''Kovač je dec'' (2010, ponatisnjeno 2012)
*''Faca'' (2012)
3 O zbirki
Zbirka kratke proze ''Faca'', ki je izšla leta 2012, je Likarjevo drugo objavljeno knjižno delo. Za zbirko je bil leta 2013 s strani revije Mentor, ki deluje pri Javnem skladu Republike Slovenije za kulturne dejavnost nominiran za najboljšo leposlovno knjigo, ki je leta 2012 izšla v samozaložbi.
Avtor se v zbirki naslanja na delavsko okolje, iz katerega izhaja in obenem opisuje teme in ideje, ki so mu blizu. Tako so v zbirki izpostavljeni npr. motiv konflikta (konflikt med posamezniki različnih družbenih skupin in konflikt posameznika s hitro razvijajočo se družbo), motiv delavskega vsakdana, motiv kolegialnosti, idr.
3.1 Obnove zgodb
''Enostavno''
Spremljamo zgodbo izkušenega kovaškega mojstra Marinka, ki se sooča s kadrovskimi in poklicnimi spremembami v podjetju, v katerem je zaposlen. Na sestanku uprave, na katerem Marinko prisostvuje, delo nastopi nov direktor, ki je na ta položaj prišel bolj po zaslugi formalne izobrazbe ter poznanstev kot pa dejanske strokovne usposobljenosti.
''Če ne vem, pa pač ne vem''
Kovač Marinko se spominja preteklih časov podjetja, kjer je zaposlen. Ugotavlja, da so se delovni odnosi, razmere in plačilo v zadnjem času poslabšali, vendar pa se, za razlik od ostalih sodelavcev zaradi tega ne razburja, saj je mnenja, da na to on ne more vplivati.
''Kovač v sistemu''
Pripovedovalec opisuje, kako so se z gospodarskim in družbenim razvojem spremenile razmere v podjetju. Včasih so kovači družno posedali, se zbadali in tudi spili šilce žganja, pa je bilo delo vseeno opravljeno pravočasno in strokovno. Danes, pripoveduje pripovedovalec, se vsak posameznik briga le zase, ni več jutranjih kav in debat, delavci pa so zaskrbljeni za svoje plačilo in prihodnost.
''Olika za majhen denar''
V zgodbi je predstavljena razlika med izkušenim kovaškim mojstrom Marinkom in njegovim vajencem Mirčem. Na poklicnem izobraževanju, potek katerega Marinko predvidi že vnaprej, Mirč z mladostniško naivnostjo neumorno posluša predavateljico, medtem ko si Marinko zdolgočaseno misli svoje. Izobraževanje, ki je samemu sebi namen, na koncu nima nobenih posebnih učinkov, kar Marinko predvidi že vnaprej.
''Sestanek''
Na sestanku uprave podjetja in delavcev Marinko, sicer nerad, izpostavi nekatere točke, ki se v odnosu uprave do delavcev in dela zdijo sporne. Čeprav že vnaprej ve, da ne bo s tem nič dosegel, izrazi svoje mnenje. Na koncu se izkaže, da je spet imel prav, direktor z izgovorom varčevanja mirno odpravi njegove pomisleke in zaključi sestanek.
''Isto kot prej''
Marinko se otožen in žalosten zaradi vsesplošnega slabega stanja družbe odpravi do vaške gostilne. Tam s znanci premlevajo, kako se se jim življenja spremenila na slabše. Edini, ki krize ni občutil, je ostareli pastir. On že od nekdaj ni imel veliko, ni prejemal plače in podpore, tako da se tudi v sedanjih, za večino ljudi slabših časih ne počuti prikrajšanega.
''Gluhi vedeži''
V humorni kratki zgodbi smo priča Marinkovi nestrpnosti do ljudi, ki nimajo razvite sposobnosti poslušanja. Oddelčnega šefa Flavia, ki je nejevoljen zaradi Marinkovega poznega prihod z malice, Marinko odpravi z besedami, češ da je moral po malici spiti še liter vina, da je lažje prebavil vampe. Ker ga Flavio ne posluša, pomembno mu je namreč le, da on pove svoje, ostane ta Marinkov komentar preslišan.
''Zadnje čustvo''
Direktor podjetja Rupert je dvoličen, spletkarski in moči željan povzpetnež. Ko ga nekega dne napadejo zamaskirani moški in ga zbrcajo, nanje ni jezen in ne načrtuje povračila, kot da bi vedel, zakaj ga je to doletelo.
''Strahimir Stojanovič''
Spremljamo zgodbo Strahimirja Stojanoviča, srbskega serviserja, ki pride v podjetje, ko se pokvari določen stroj. Hudomušno je opisan njegov, tipično balkanski način dela.
''Intendant''
Predstavljen je način, kako uprava manipulira z delavci podjetja. Predstavi jim načrt zvišanja plač, ki je bil tako ali tako predviden, delavcem pa se tako zdi, da so s protesti sami izsilili izboljšanje plač. Na ta način delavci ostanejo zadovoljni, podjetje pa zaradi tega ni na izgubi.
''Kriteriji''
V ironični zgodbi je zamenjan položaj delavcev in intelektualcev. Delavci so tisti, ki obvladujejo podjetje s svojim znanjem, direktorji in "šefi" pa so postavljeni v vlogo manjvrednih zaposlenih, ki izsiljujejo svoje pravice.
''Šef je mona ... pa pika!''
Pripovedovalec se spominja, kakšne vrste nadrejenih je spoznal v vsem času, kar je zaposlen v podjetju. Med vsem je izstopal Metod. Ta bi hotel biti gospodovalen, ni hotel ukazovati in siliti delavce, kar so slednji izkoriščali. Nekega dne zato Metodu prekipi in izgubi službo.
''Brez posledic''
Delavec Pavel, pride v službo nejevoljen zaradi slabih življenjskih razmer, s katerimi se sooča, je še v službi žrtev prerazporeditve delovnih mest. Ker ima vsega dovolj, fizično napade svojega šefa, vendar mu sodelavci izkažejo kolegialnost in napadenega šefa ne podprejo pri njegovi zgodbi.
''Pomemben''
Spet smo priča manipulaciji direktorjev z delavci. Ker je potrebno delati neplačane nadure, vsi po vrsti zatrjujejo delavcem, kako so pomembni za obstoj in razvoj podjetja.
''Čipke, geruš in pomladni dan''
Zgodba opisuje vsakdanje življenje zakonca rudarja in klekljarice. Rudarsko delo je bilo od nekdaj spoštovano in cenjeno, prav tako kot izdelava čipk. Predstavljen je sicer težak vsakdan rudarskih zakoncev, ki pa živita umirjeno, spoštljivo en z drugim.
''Vaški modeli''
Pripovedovalec ob sprehodu do bližnje gostilne srečuje razne vaške posebneže in čudake ter opisuje njihove posebosti. Vsak po svoje je unikaten, a hkrati neškodljiv za druge.
''Priden''
Ob pogovoru v gostilni beseda nanese na kmeta Toneta. Slednji velja za izjemno delavnega in pridnega, ki vso svojo energijo, denar in čas vlaga v obstoj in razvoj svoje kmetije. Njegovi družina, ženi Alenka in sinovoma, ki zaradi Tonetove obsedenosti z delom in kmetijo močno trpijo, nekega dne prekipi in se odselijo v mesto. Tone jih skuša prepričati, naj se vrnejo, a sam pri sebi ve, da se ne bo spremenil. Tone tako ostane na kmetiji sam, postane zagrenjen samotar. Še vedno pa ljudje v trenutkih, ko hočejo nekoga pohvaliti, rečejo, da je priden kot Tone.
''Mater so nas ...''
Na avtobusu Janez spozna Izmeta in Merkezana, tuja delavca, ki odhajata na delo v isto tovarno kot Janez. Med vožnjo se avtobus pokvari, zato se prisiljeni čakati. Iz radovednosti se udeležijo igre s kockami, kjer pa naivno izgubijo velike vsote denarja. Sami nad seboj so presenečeni, da so se pustili ujeti v past. Vsaka šola nekaj stane, sklenejo.
''Pa ravno med jagre''
Ironična zgodba prikazuje, kako pripovedovalec nekega večera sedi v gostilni in išče družbo za pogovor. Katerikoli družbeni skupini se pridruži, mu ne ustreza. Tako z lovci, čebelarji in šoferji tovornjakov ne najde skupnega jezika, sa se pogovarjajo v jeziku in o stavreh, ki njemu niso blizu in se mu zdijo nesmiselne. Dokler ne sreča kolega pisatelja, s katerim se pripovedovalec zaplete v intenzivno debato, ki se zdi vsem okoli njiju nesmiselna.
''Ahac''
Ahac je ostarel delavec, ki zaradi težav z alkoholizmom ni sposoben več normalno delati, vendar pa ga sodelavci pustijo pri miru zavoljo starih časov. Ahac je nezadovoljen, zagrenjen samotar, ki se zapira v svoj svet in nikogar ne spusti zraven. Na zunaj deluje kot robat težak, vendar pa je to le krinka za njegovo neuspešno kosanje z napredno, razvijajočo se družbo in okolico.
''Siromak''
V zgodbi spremljamo pogled siromaka iz parka, kjer spremlja življenje običajnih ljudi. Siromak se čudi, kako je vedno več ljudi podobnih njemu.
''Tresla se je gora''
Humorna zgodba prikazuje situacijo, ko pripovedovalec izve, da je kolega Sikalco povozil avto. Na koncu dneva nato izve, da si Sikalca le zvil gleženj. Serija govoric pripelje, kjer vsakdo doda kanček svoje domišljij, pripelje do tega, da se po mestu govori, da je Sikalco povozil avto.
''Peking, London, Rio ali kako bi Dare spremenil olimpijske igre''
Pripovedovalec opisuje, kako bi on priredil discipline na olimpijskih igrah. Kot tipičen Slovenec, ki se spozna na vse športe, na koncu doda, da mu gredo ravno taki "kvazipoznavalci" najbolj na živce.
''Faca''
V naslovni zgodbi zbirke je v ospredju pripoved vodje in hkrati šoferja pogrebne službe. Predstavljeno je njegovo pestro in zanimivo življenje, mnogi se ga spominjajo kot jeznega, odrezavega možaka, spet drugi kot veselega in duhovitega kolega. Pripovedovalec na koncu zgodbe omeni, da je bil to njegov oče.
''Prava kleljarica''
Pripovedovalčeva teta klekljarica je bila oseba, ki je nanj močno vplivala. Spominja se je kot močne, neutrudne in pridne ženske, ki ni v življenju ni bilo lahko, zato ji izreka globoko spoštovanje.
''Spremenil bom ureditev sveta''
Pripovedovalec ponudi svojo shemo družbene ureditve. Preuredil bi vrednostni sistem služb in poklicev, priredil bi plačni sistem, itd. Ironičen je zaključek, pripovedovalca namreč dva fanta strpata v prisilni jopič, torej dobimo občutek, da je avtor pristal na psihiatričnem oddelku.
''Pozna pomlad''
Miloš, poročen mož srednjih let se zagleda v mlado bosansko priseljenko, natakarico Azro. Potem ko ji dolgo dvori in jo vabi, naj gre z njim, slednja na koncu le privoli, Miloš pa se ustraši situacije in pobegne. Na koncu se zaradi tega počuti kot pravi moški, ne več kot zaljubljen najstnik.
''Opredeljen''
Starejši gospod, že nekoliko okajen, se v gostilni spre zaradi političnih prepričanj. Ko ga pripovedovalec dregne glede njegove desničarske politične usmeritve, ga možak "knockoutira".
''Štiri gospe''
Na večerji se srečajo štiri prijateljice, ki se dolgo časa niso videle. Pogovarjajo se o svojih družinah, karierah, hobijih, itd. V sklepnem delu ena izmed njih omeni, da njen mož piše zgodbe, torej lahko domnevamo, da gre za pripovedovalčevo - avtorjevo ženo.
''Ljudska armada''
Pripovedovalec se razburi, ko znanci omenijo, kako prijetno je bilo služiti vojsko v JLA.
''Podravina blues - Yuga, 19. december 1986''
V Idriji se literarni subjekt usede na avtobus , ki pelje proti Podravini, mestu, kjer bo služil svojo vojaško obvezo v JLA. Spremljamo njegove občutke in doživljaje na poti in ob prihodu v Podravino.
''Balkan kamp''
Pripovedovalec razlaga, kakšni medsebojni odnosi so vladali v vojašnicah JLA. Treba je bilo biti previden, pri vsem kar si rekel in naredil. Na majhnem prostoru so bili namreč zbrani fantje različnih narodnosti, kultur, veroizpovedi in navad. Opisuje, kako se je počutil, ko je srbskemu kolegu Periću, s katerim je prišel v konflikt, izrekel žaljivko in kako se je situacija rešila.
''Našice dril''
Avtor se sprašuje o (ne)smiselnosti in pomenu vaj in izobraževanj, ki so se jih udeleževali na služenju vojaškega roka.
''Trasa Miholjac''
Domačini so bili, tako meni pripovedovalec, najboljši del JLA. Za njih so skrbeli kot za svoje otroke, saj so pričakovali in upali, da tudi za njihove otroke slovenske matere skrbijo podobno lepo.
''Fort Jezerac''
Spomin pripovedovalcu uide na večer, ko je dežural na nočni straži. Ker mu je bilo dolgčas, je stražo zapustil in šel do bližnjega kmeta kupit liter žganja. Seveda se ni zavedal, kakšne posledice bi sledile, če bi nadrejeni ugotovili, da je zapustil nočno stražo in orožje.
''Nagrada''
Spremljamo pripoved, kako je subjekt staremu znancu kmetu priučil osnove tržnega delovanja. Dvema neposlušnima in samovoljnima hlapcema je ponudil mesečno nagrado za enega izmed njiju - za tistega, ki bo bolj priden. Od tedaj naprej ni imel več težav, vsa dela pri hiši so bila postorjena, delavca pa usmerjena na svoje delo.
''O Sivki in Francu''
Zgodba pripoveduje, kako se kmet in njegova krava Sivka spreminjata v času in ne en, ne drug ne dohajata hitrega napredka, ki ga družba prinaša.
''Dobri ljudje''
Zgodba se konča v gostilni, kjer se uradnik in kmet prepirata, koga izmed njiju država bolj pritiska in ožema. Pripovedovalec v pogovoru sklene, da je srečen. Zakaj? Ker smo vsi dobri ljudje.
4 Vir
Dare Likar: ''Faca''. Ljubljana: Ekslibris, 2012.

Kratka proza
Dela leta 2012
slovenski avtorji


Made in Slovenia

Made in Slovenia je zbirka kratkih zgodb avtorja Aleša Čara. Izšla je v , leta 2007, v Knjižni zbirki Beletrina.
0.1 Avtor
Aleš Čar (glej V okvari)
0.2 O zbirki
Zbirka vsebuje 50 kratkih zgodb. Zgodbe niso naslovljene, so le oštevilčene, na začetku imajo citat iz slovenskih medijev, ki so izšli v letu 2006 in po navadi služijo uvodu ter tako dobi bralec namig o čem bo tekla zgodba. Zgodbe so nastajale v tedenskem zamiku in so bile objavljene v Anteni, ponedeljkovi prilogi Dnevnika, pod vzdevkom Sikmajnd.Tematika je v prvi vrsti sodobno, intimno življenje, ki se dogaja v Sloveniji, po večini v urbanem okolju. Obravnavane so predvsem tabu teme in življenje na robu.
Glavni junaki so večinoma pari z zapletenim odnosom, skupna jim je odtujenost, naveličanost, izpraznjenost in nesposobnost komunikacije. Po navadi svoje težave lajšajo z alkoholom, drogo in pomirjevali. Posledice pogosto nosijo otroci, ki npr. obiščejo psihiatra, zlorabijo droge, ali pa so »igračka« med partnerjema. Nekateri liki se spopadajo s psihičnimi boleznimi, ki bremenijo njihove bližnje, spet drugi predelujejo travme iz preteklosti – odtujen oče, prepir iz mladih let, ki nikoli ni bil razrešen.
Ponavlja se problematika ali sum zalezovanja, storilci so moški in žrtve se ženske (moški, ki skrivaj vsak večer snema sosede skozi okno; fant, ki sledi svoji sosedi na vsakem koraku, podobno je z dekletom, ki za njo opreza taksist; upokojeni kriminalist, ki ima ves blok pod nadzorom; oprezanje za nedostopnimi sosedi …).
S težkimi osebnimi odnosi se prepletajo družbeno-politične teme, aktualne v letu 2006: mirovni konflikti v Afriki, družina Strojan, ptičja gripa, onesnaževanje okolja, gradnja džamije v Ljubljani, popularnost igre Second life in spletne identitete, ki likom služijo kot ventil in beg iz realnosti, trgovanje z otroki, pedofilija, (sum na) incest, brutalno mučenje in ubijanje živali, življenje državljanov iz bivše Jugoslavije, nestrpnost do drugačnih – samohranilk, homoseksualcev, Romov, muslimanov …
Nekaj zgodb ima humoren ali bizaren podton (sobivanje dekletovega fanta in njenega mačka; o ločitvi para, poročenega 50 let, ki se loči zaradi nesoglasij o politiki; moški, ki postaja plešast in dekletom skrivaj striže lase …).
Prevladuje knjižni jezik, medtem ko je v dialogih pogosto prisoten pogovorni jezik, (''flaša, naj flancari, frend, totalno sem crnkjena …''). Pogosto so prisotni tudi elementi nižjega pogovornega jezika (vulgarne besede in kletvice). Uporabi imena blagovnih znamk ''(l'oreal, nivea, apurin, spazmex …)''. Konci v zgodbi so kratki, pogosto so odprti in prepuščajo bralcu svoj zaključek.
0.3 Obnove
*1. (približno 890 besed)
Na silvestrsko jutro pusti pripovedovalčevo dekle prižgan prenosnik, ki ga po navadi vestno izklopi, fant se vpraša, če je to storila namerno in če mu želi s tem nekaj povedati. Nato odide v Zagreb in ko se vrne je presenečen, kajti njuno brezhibno urejeno stanovanje je našel popolnoma razdejano, pijano dekle pa najde v postelji z bolečinami v trebuhu. Ponudi ji tablete in ji reče, da ni brskal po računalniku. Nato pospravi stanovanje, kot da se nič ni zgodilo, čez tri ure pa se začne novo leto.
*2. (približno 1170 besed)
Zgodba se dogaja v stanovanju zakoncev Žareta in Leje, ki sta stara 72 let in poročena 50 let. Nekega dne najde Leja med moževimi fotografijami viagro. Čez mesec dni ji mož pri kosilu pove, da se bo odselil k 20 let mlajši ženski z ovčarjem, ki jo je spoznal medtem, ko je sprehajal svojega labradorca. Leja to mirno sprejme, saj bo imela več časa zase, skrbi pa jo kako bi to sprejela njuna »poštirkana« edinka Maja. Žare se zato ob nedeljah, ko pride na obisk Maja z njenim Gorazdom, vrača nazaj v stanovanje, kot da je vse normalno. Neko nedeljo, ko spet prideta na obisk, Žare pozabi razpakirati svoje stvari po stanovanju in se sprašuje, kje so še ostale stvari. Zvečer, ko bi se moral vrniti nazaj k partnerki, ga ona pokliče, vendar on ne dvigne slušalke, češ da je pozna ura in se odpravi spat. Ko Leja pogleda čez okno, vidi da nekdo vlamlja v avto in da je bila to njegova zadnja vožnja.
*3. (približno 960 besed)
Gorči iz svojega stanovanja snema dogajanje v sosednjem bloku: skrajno desnem stanovanju gleda para, ki se prepira. Nato ga pokliče Lulu, ki je doma osamljena in govori o svojih težavah. Gorči se vrne k kameri: dve okni naprej Bajsa krega svojega sina, nadstropje nižje se igrata oče in sin. Ključne dogodke Gorči tudi fotografira. Lulu ga medtem vabi na večerjo in ga sprašuje o njegovih ženskah, za katere Gorči pravi da so skrivnostne. Medtem še vedno opazuje par in si želi, da bi dogajanje postalo bolj pestro, onadva ugasneta luči. Lulu začne zmedeno govoriti o njeni sosedi. Gorči ji nato zaželi lahko noč in je zadovoljen, ker je prvi odložil slušalko.
*4. (približno 770 besed)
Dedek si je po tuširanju kot po navadi med prste vtaknil kamenčke, kar naj bil njegov patent. Nato pa sta z babico gledala poročila, ki pa so prvič minila brez prepira. Srečno poročena sta bila 60 let in po osamosvojitvi sta se začela po vsakodnevnih poročilih prepirati o politiki, dedek je bil za desne, babi pa za leve. Ker se nista mogla sporazumeti, sta se odločila, da se bosta sporazumno ločila. Dan pred tem je dedek šel iz svoje običajne glasbene vaje iz filharmonije nazaj domov za Bežigrad, ker je močno naletaval sneg se je izgubil in ga je šele ob treh zjutraj pripeljal policist. Babica ga je molče pričakala pred televizorjem in nato odšla spat. Naslednje jutro gresta podpisat ločitveni list in se dogovorita, da se o politiki ne pogovarjata več. Nič pa se nista pogovorila, kako bosta živela po ločitvi. Dedek je po končanih poročilih pospravil kamenčke, babica je pripravila čaj, on pa je pripravil karte za remi, saj je petek.
*5. (približno 1040 besed)
Emil Mujić pripoveduje o svojem zakonu z Anito. Na začetku zveze mu je povedala, da ga bo spremenila iz »balkanskega mase« v spodobnega človeka, ker ona vedno potrebuje izziv. Na njeno željo je celo prevzel njen priimek Horvat. Ona je delala kot prevajalka, on je naredil večerno šolo in delal kot čistilec oken. Živela sta lepo in mirno do 1. februarja, ko je vzel v roke njen telefon in videl Gillbertova sporočila ter si razlagal, da jo ima za spolno sužnjo, ker naj bi počela stvari, ki se za Anito, gospo, niso spodobile. Emil ji mirno pove kar je razbral v sporočilih in jo vpraša, kje naj najde Gillberta, da ga pretepe. Takrat se Anita razburi, kriči, mu očita da je mehkužna mevža, da je ona seksualno neizživeta, začne ga celo klofutati, nakar pride policija. Po tem se mu Anita ni več oglasila, on pa ne razume, kje je bila težava njunega zakona.
*6. (približno 970 besed)
Dekle govori o svojem fantu Miranu, ki je inštruktor matematike Gabrovega sina, vendar se več pogovarja z Gabrom o njegovih poslih. Čez čas se zelo spoprijateljita, postaneta poslovna partnerja, vendar Miran na skrivaj preusmerja sredstva na svojo firmo. Ko se zamenja nova politična oblast, tako prevzame Gabru vse stranke. Gaber nato pade v depresijo in doživi infarkt, a tudi Miran kmalu doživi bankrot in grozi mu zapor. Zaporu se je izognil, vmes pa si je Gaber zlomil vrat, ko je lezel na podstrešje. Ko sta dekle in Miran to novico videla na televiziji, je v njuni moderni pametni hiši zmanjkalo elektrike. Takrat je opazila, da je njega prvič strah. Elektrika se vrne, nato mu pove, da je klicala Nataša in ji rekla naj ne kliče več. On je bil s tem zadovoljen in njegov strah izgine, povrne pa se njen.
*7. (približno 680 besed)
Dekle se je po dveh letih vrnila v Ljubljano iz Sarajeva, da obišče bivšega fanta. Vse je bilo nespremenjeno: avtobusna postaja, fantov poljub in celo vožnja do stanovanja. Stanovanje novo od vrha do tal, še posteljnina. Iskala je vsaj eno malenkost, ki bi jo spominjala na prijetne trenutke, ki sta jih preživljala skupaj. Podoba prostora je delovala hladno, sterilno in za vsem tem stoji podoba nove ženske. Pika na i so bila njena oblačila, ki so bila navržena v garaži, že dolgo nedotaknjena in so zaudarjala po plesnobi.
*8. (približno 760 besed)
Sedel je za mizo skupaj z svojo ženo Mirando in užival ob pravkar pečenih palačinkah in s strahom pogledoval skozi okno, kjer se je zbirala skupina ljudi. V petindvajsetih letih, z nekaj izjemami, ni nikoli manjkal v službi. Zjutraj, preden se je nameraval odpraviti od doma, je pred hišo opazil mrtva ptiča in se spomnil, da javna občila vsak dan obveščajo o ptičji gripi. Ob misli, da bi mu vzeli domačega ljubljenčka Pika je sklenil, da ne pokliče posebne veterinarske službe, ki bi zavarovala, široko naokoli izolirala območje, ki je mogoče okuženo in tudi domačim živalim pri tem intervenciji ne bi bilo prizaneseno. Po vsem teh razmišljanju ga je strah povsem minil, ker je vedel, da je prav, da je ostal doma in mrtva ptiča odnesel v kanto za smeti. Zunaj pa se je zbrala množica ljudi in človek, ki je steriliziral območje.
*9. (približno 1120 besed)
Dekle je v taksiju zaznala neprijetne vonjave in se ob tem spomnila na dogodke, ko je bila še šestleten otrok. Zelo je nezaupljiva, ker je prepričana, da jo povsod spremljajo psihopati in da bo končala z nasilno smrtjo. Taksist ji pove, da čez dan hodi po vrtcih in opazuje otroke, in ko je zavil iz poti, je bila vse bolj prepričana v resničnost svojih strahov. Ko pride na cilj do prijatelja Gogija in pokadi travo, je imela v mislih samo še taksista, ki čaka na plačilo. Ko taksistu izroči denar, ji on podari vrtnico ter ji pove, da jo dolgo opazuje in ve, da ne bo nikoli njegova.
*10. (približno 930 besed)
Žena je v moževem računalniku našla e-pošto bivše žene. V vsakodnevnih pismih so opisani dogodki, ki so se jima pripetili.. Načrtovala sta »skupne« izlete in celo virtualne skupinske spolne odnose z znanimi osebami. Ko vse to bere ugotavlja, da je mož v resnici veliko bolj zadržan. Sprašuje se, če je imel z bivšo ženo boljši odnos, če ga morda želi nazaj, ona odgovori, v realnem svetu jima ni šlo, da lahko funkcionirata le v virtualnem svetu in da bo prekinila stike. Tisti dan sta ga zapustili obe ženi.
*11. (približno 900 besed)
V Ljubljani sta oba s ženo Saro imela službo, ko sta se preselila v Postojno pa je on zaradi neopravičenih izostankov ostal brez službe, ona pa je napredovala. Žena ne goji do njega nobenih čustev in nenadoma je njegova mala hčerka zrasla v dvanajstletno deklico, ki se že depilira. Bori se z gripo in za novo službo prek Salamonovega oglasnika, saj pri igranju pokra ne zasluži še za vsakdanji kruh.
*12. (približno 810 besed)
Fant na avtocesti doživi verižno trčenje in opiše dogajanje na avtocesti. Nato pokliče domov starša, nato pa še Mašo, ki ga je čakala pred blokom in noče brez njega v blok. Mama in Maša se nista razumeli in danes naj bi se po treh letih dobili. Do njega pridejo reševalci in gasilci, on pa se sesede. V glavi se mu odvijajo prizori vsakodnevnih skrbi. Uleže se ob avto ter zaspi in umre.
*13. (približno 840 besed)
Vojak, ki je že tretji mesec ob pasulju, je imel prebavne motnje se je odpravi v gozd. Medtem ko je iskal primeren prostor, je opazil napol porušeno hišo, v kateri si je lahko skuhal kavo. Nato je po natančnem, logičnim matematičnim izračunu prišel mimo tankov v šotor. Za trenutek se je zdelo, kot da vsi spijo, ampak njihove glave so sanjale o toplini žensk, sredi »sanj« pa vstopi poročnik v šotor.
*14. (približno 1030 besed)
Pripovedovalec pove svojim trem prijateljem, ki so bili pri njemu na travi, da gre v Beograd na pogreb svojega očeta. Spomni se, da je bil pred štirimi leti pri očetu v Beogradu, ko so mu odkrili raka na pljučih. Oče je bil zelo priljubljen in uspešen igralec ter režiser. Kmalu sta se sprla, ker mu je očital, da se nikoli ni zmenil zanj. Od takrat sta se le redko slišala. Na pogrebu je bilo veliko pomembnih Beograjčanov, zvečer pa so imeli velik žur – najboljši v življenju. Doma so se oglasili prijatelji, ki jih spet zanimala le njegova droga in takrat se odloči, da se bo takoj preselil v Beograd.
*15. (približno 850 besed)
Žena pripoveduje o svojem možu Branku, za katerega je izvedela, od njene prijateljice, da so po internetu dopisuje z njim. Izbere si vzdevek in poišče moža, ki se opisuje za sproščenega in uživaškega, kar pa je v resnici njegovo popolno nasprotje. Začneta si dopisovati, vendar to kmalu opusti, si pa zato ona začne dopisovati z drugimi ter se tudi zaljubi v virtualno osebo.
*16. (približno 840 besed)
Pripovedovalec zasleduje črni športni avto in premišljuje, kako dolgo je čakal na ta trenutek, kajti zaradi njega, je izgubil službo. Čez čas je menjal avto, kupil je manjše stanovanje … Izbral je trenutek tik pred njegovo hišo, ko se je zaletel vanj. Žena Alma, ki je že nekaj časa njegova ljubica, pride na prizorišče in pravi, da če mož ni mrtev, bo on mrtev.
*17. (približno 860 besed)
Pripovedovalec pripoveduje, da je našel daljinec v hladilniku, v smeteh očala in v avtu ženino krtačo. Ženo sprašuje, če je kje videla daljinec, ona pa medtem pripravlja hčeri, ki je v sobi, sendvič. Hči sendvič zavrne, on pa se spomni dogodkov pred časom, ko je tašča očitala njegovi ženi, da je vnukinja anoreksična in sta se zaradi tega zelo hudo sprli. Njega skrbi daljinec v hladilniku in želi ženo spodbuditi, da to tudi ona ugotovi. Nato gre oče do hčere, ki pa mu očita, zakaj ne pove mami, da se ji slabša. Mati in hči se spreta, podobno kot pred tremi dnevi žena in njena mama.
*18. (približno 910 besed)
Elijin fant, pripovedovalec zgodbe, zvečer stoji zunaj in gleda mačko, medtem ko Eli spi. Eli je bila alergična na mačke, vendar je imela težavo, da so ji mačke kar naprej sledile in bila je prepričana, da bo zaradi mačk še umrla. Zadnje čase imata težave v razmerju, rekla mu je celo, da se ne misli poročiti z njim. Da bi si ji maščeval, razmišlja, da bi mačko zaprl v njeno spalnico.
*19. (približno 620 besed)
Selmo je spoznal v Lyonu na seminarju in se zaljubil v njo. Ko je prišel domov, mu je Maja sporočila, da pričakujeta otroka. Obljubil si je, da je ne bo več varal. Postal je ljubeč in pozoren bodoči očka, ki je ženi ves čas stal ob strani: meril trebušček, zapisoval premikanje in tudi pri popadkih. Bil je prisoten pri porodu in rodila se je temnopolta hčer.
*20. (približno 1080 besed)
Zgodba se dogaja v Maretovem stanovanju, kjer z bratom Bingom jesta in govorita o tem, kako bosta pobila pse, ki so zunaj. Mare opazi, da je brat prestavil stanovanje in ga postane strah, da ve kaj počne. Nato sta šla v klet in v skrinji so bili deli mrtvih zamrznjenih živali, ki sta jih napojila s strupom. Ko se Mare vrne v hladilnik, vidi na polici pasjo taco, spomni se na kosilo in tresoč odide iz stanovanja.
*21. (približno 720 besed)
Zgodbo pripoveduje Irenin fant, Irena je imela mačka z imenom Kreten, ki nikoli ni šel iz stanovanja. Maček ga ni maral, njemu pa je bil všeč. Ko je šla Irena na dopust, je on skrbel zanj. Maček je iz dneva v dan postajal bolj depresiven in odpeljal ga je k veterinarju, ki mu predpiše pomirjevala. Maček razpoloženje menjava od mirnega do depresivnega. Veterinar mu predpiše antidepresive. Kreten postane agresiven, zato ga zapre na balkon, tam pa poje vrabca in mu odpade dlaka in dobi drisko. Nakar se vrne Irena, ki od takrat ne govori več z njim.
*22. (približno 580 besed)
Dekle, čaka na trolo, ko se ji približa Anglež s čudnimi očali in jo sprašuje kje je pošta. Na koncu jo vpraša, če bi se za 50 € pogovarjala o seksu, dekle privoli, saj je potrebuje denar za naslednjih 50 €, če mu pokaže prsi itd. Zvečer se je počutila odlično, saj je zaslužila 300 €. Čez 2 tedna pa izve novico, da nastopa v pornografskem filmu. Okrivi svoje bivše fante nato po ogledu filma spozna, da jo je snemal Anglež, ki je na enak način kot njo dobil 53 žensk, ki jih je snemal skozi očala. Ko se uleže v posteljo, jo skrbi, če bo film v medijih in vsako jutro se je prebujala v strahu in sramu.
*23. (približno 600 besed)
Pripovedovalka živi v bloku in že nekaj časa ima občutek, da jo zalezuje njen sosed Tren, slavist iz Estonije. Prav tako jo moti njeno stanovanje, ki je preveč prazno, vsega ima dovolj, zato pozvoni pri Trenu in mu pove, da ima dovolj skrivalnic. Nato vstopi v stanovanje, ki je čisto in lepo urejeno. Skupaj spijeta vino, on je še vedno v zadregi, ona pa se odloči, da se bo naslednje jutro preselila k njemu.
*24. (približno 620 besed)
Mož gleda televizijo in žena ga opazuje in presenečena ugotovi, da ima roko med nogami, medtem ko gleda nogometno tekmo. Potem spozna, da je veliko obkrožena z geji, opiše dogajanje med njenima šefoma, kako se ji izpovedujejo prijatelji, da pa ji je njihova družba všeč, ker niso tako zavistni in maščevalni kot ženske. Sprašuje se, kako je mogoče, da tega pri svojem možu ni ugotovila prej.
*25. (približno 760 besed)
Tretjeosebni pripovedovalec je v mladosti slovel po zelo lepih in bujnih laseh. Nakar so mu se začeli počasi redčiti, začel se je izogibat frizerjem in ženskam. Sprva se je upiral in se mazal z raznimi losjoni nato pa se odločil, da se bo obril na balin in tudi spremenil imidž. Nekega večera je v baru pijan vprašal dekle, če mu podari šopek las. Na to je odreagirala histerično, prav tako tudi ostale. Njegova provokacije je postalo striženje las brez dovoljenja in pretepi z njihovi fanti. Nekega večera pa odstriže lase dekletu, ki je imela zelo tanke nakodrane lase in jih je bilo težko za ostrič neopaženo. Dekle ga seveda opazi, se mu nasmehne, naslednjič pa jo sreča obrito na balin.
*26. (približno 790 besed)
V čakalnici pred ambulanto je sedelo pet žensk različnih starosti. Vstopi moški, ki začne prepevati. Ženske postanejo nemirne, najstarejša želi po varnostnika, vendar se on postavi pred vrata. Ženske vpijejo, molijo … najmlajša se na koncu odloči, da ga bo udarila. Takrat moški odneha pa tudi ženska na tleh neha moliti in obadva odideta iz čakalnice.
*27. (približno 830 besed)
Pripovedovalec se vrne domov iz Bostona, ko ugotovi, da ne najde ene torbe in ni prepričan, če jo je vzel na Brniku. Spominja se dogajanja na letalu, kjer je nastal nemir in živčnost zaradi prisotnosti Arabca. Naenkrat se pripovedovalec zbudi zaradi močne eksplozije. Zunaj na ulici vidi človeka v zaščitni obleki, policijo in več ljudi, ob vhodu v stanovanje pa je bila njegova torba z razmetanimi stvarmi.
*28. (približno 820 besed)
Gledala sta se s srno, nepremično. Spomnil se je na pokojnega očeta, ki je bil lovec. On pa se je odločil, da bo vegetarijanec in da bo šel v Indijo in zaradi tega se z očetom spreta. Domov se je vrnil šele, ko sta oba starša umrla. Srne so mu od spomladi dvakrat opustošile vrt in od takrat se prebuja ob vsakem šumu. To noč je bilo zunaj deset srn, ki pa jih ni upal pobiti. Ena se je zapletla v ograjo, ki pa ji je pomagal nato pa odnesel v garažo. Spomnil se je, da je bil prvi napad srn na očetovo obletnico smrt in srni začne govoriti stvari, ki bi jih moral očetu. Medina, njegovo dekle ga je našla, da se je pijan drl na srno.
*29. (približno 1020 besed)
V isti stavbi živijo štiri družine, tri se odlično razumejo. Medtem, ko se Brajkovići ne želijo družiti z njimi. O njih niso vedeli nič, zato so postali predmet opravljanj med sosedi, začeli so jim tudi nagajati in poškodovali so njihov audi. Nekega dne, ko je bilo stanovanje prazno, sta Bašler in pripovedovalec vdrla z izgovorom, da iščeta drogo. Ko sta vstopila, sta bila presenečena - stanovanje je bilo moderno opremljeno in žene bi bile gotovo nevoščljive, skuhala sta si kavO. Pospravila vse za sabo in odšla iz stanovanja.
*30. (približno 810 besed)
Milena in Jan sta bila soigralca v predstavi. Igrala sta par, Charlesa in Ritto, ki sta imela burno razmerje. Sličen odnos kot v predstavi, sta imela tudi v realnem življenju, celo pogovarjala sta se v dialogu iz predstave. Kot je zorela drama, se je spreminjal tudi njun odnos. Ko je bila premiera predstave, je bil vrh njunega razmerja. Ko pa se je predstava iztekala, se je tudi njun odnos začel rahljati. Z umikom drame iz repertoarja, se je iztekel tudi njun odnos.
*31. (približno 610 besed)
Par ima finančne težave in zaradi tega se prepirata, partnerka očita, de dela le ona. Naslednji dan ga najde zgubljenega doma pred njim pa je šest vrečk kovancev, ki ga je nabral po celem stanovanju. Potarna, da drobiža nočejo nikjer vzet, ker nimajo nikogar za štet. Izvemo, da je tujec in da se tu počuti osamljenega. V tišini pojesta kosilo in ona pokliče prijateljico, naj ji posodi denar. Nato gre pod tuš in se vrne gola, kovance pa pospravi v omaro, kjer pričakajo na prihod evra.
*32. (približno 920 besed)
V osrednji Afriki je nastal konflikt zaradi Slovenca. V državi je prej vladal mir, sedaj pa so se stvari začele zapletati. Predsednik afriške države kliče pripovedovalca, da je treba mirovnika spraviti iz terena, ker so ga obtožili vohunjenja. Kriza se znajde na prvih straneh svetovnih medijev in pripovedovalec se kot diplomat odpravi v Afriko, da umiri situacijo. Najprej se sreča z generali, nato pa s predsednikom da bi pomilostil mirovnika. Naslednji dan generali podpišejo premirje, Slovenec je osvobojen, pripovedovalec se znajde na naslovnicah … ko pa pride domov izve, da so predsednika ubili mirovniki in po dveh letih in pol ga pokliče bivša žena.
*33. (približno 840 besed)
Pripovedovalčeva zaročenka hodi na osamljeno kmetijo kot socialna negovalka. Na kmetiji živita brat, ki ima obrezane noge in sestra, ki je zaostala. Situacija je Sestra naj bi bila ljubosumna na zaročenko, z bratom naj bi imela spolne odnose. Reševanje njunega odnosa je postalo njena prioriteta in na kmetiji je ostajala tudi preko noči. Celo na razkošen dopust z zaročencem ni šla.
*34. (približno 1150 besed)
Dekle ima pred sabo kup zažganih oblačil in njuno skupno sliko, zadaj pa so hlodi, ki so bili fantov neuspel posel. Razočaran se je vrnil k slikanju, dolgo časa mu ni ni uspelo, celo ona ga je brez očitanj preživljala. Pred mesecem pa je doživel velik uspeh in zato se je zelo spremenil, začel je hoditi med ljudi, onadva pa sta se začela stalo prepirati. Začel ji je slediti in jo zasačil z drugim. Doma ji je uničil garderobo in klical njeno družino, službo ter jim govoril laži. Na koncu je vse njene stvari zažgal in ostala je le skupna slika.
*35. (približno 820 besed)
Pripovedovalec govori o težavah, ki jih ima s partnerjem. Lepo se razumeta, težave pa se zgodijo med poletnim dopustom, že nekaj let zapored isto. Na koncu zgodbe, ki se dogaja na dopustom, se spet spreta zaradi ponesrečene fotografije.
*36. (približno 1030 besed)
Par dopustuje v Španiji, vendar se ves čas prepirata, ker on kar naprej kliče v službo in ona zato želi oditi. Nato gresta v gostilno, kjer mu ona da modro tabletko in odnos med njima se izboljša in on čisto pozabi na službo. Ko se vrneta, njega odpustijo iz službe.
*37. (približno 880 besed)
Planoti se je približevala invazija majskih hroščev, vendar pesticidov niso smeli uporabiti, ker je bilo tam vodno zajetje. Država jim ni pomagala, dve leti so jim hrošči uničevali zemljo. Ko so prišli novinarji narediti prispevek, je pripovedovalcu počil film, rekel je, da župan laže. Kmalu po tem je vlada sprejela zakon, da so lahko uporabili pesticide. Čez mesec dni, pa se je zgodila huda nevihta.
*38. (približno 990 besed)
Žemlja mu je pripeljal malega črnega otroka, da prespi pri njem za en dan preden gre k dobrotniku v Innsbruck. Otrok seveda ni znal slovensko, ves čas se je drl. Strah ga je bilo, kaj si bodo mislili sosedje in da bi ga prijavili policiji. Ko je tolažil otroka, so po nesreči padla očala na otroka in otrok se je umiril. Postalo ga je strah, kaj se bo naslednji dan zgodilo z otrokom.
*39. (približno 960 besed)
Fant se vrne ves pijan domov k dekletu, potem spet gre in doživi prometno nesrečo, kjer umre. Po pogrebu je gledala neplačane račune in ugotovila, da ima velike dolgove, največ dolguje Črnogorcem. Kliče prijatelje, mamo, za pomoč prosi tudi prijateljico Katjo, nihče ji ni pomagal. Odločila se je, da bo tvegala in se bo odselila v Boston.
*40. (približno 880 besed)
Zgodba o Kerimu, učitelju matematike, ki pripoveduje o svojem življenju: sprva idilično življenje se spremeni, ko mu umre sin, ko je šel v diskoteko. Žena Fadila postane blazna, on pa postane verski fanatik in se odloči, da bosta tarča njegove razstrelitve starša, ki pretepata svojega sina, njegovega učenca.
*41. (približno 1080 besed)
Pripovedovalec pripoveduje o svoji sramežljivi hčerki Janički, ki jo je bilo zelo strah fotografiranja, oče pa za šalo, ko hči ne vidi, vseeno fotografira. Poleti gredo na morje v Umag z družinskimi prijatelji, njihova hči Dora pa je bila drugačna – uživa v pozornosti in fotografiranju na plaži. Nakar ga zasliša policija, žena potrdi zgodbo, vendar mu ne verjamejo. Ko se vrnejo domov, prijatelja počasi prekineta stike, v časopisu pa se znajde članek o njem. Obiščejo ga kriminalisti, ki preiščejo stanovanje, kajti prepričani so bili, da je pedofil. Začel je dobivati grožnje, obtoževali so ga sosedje – skratka življenje je postalo podobno hišnemu priporu, miru ni našel niti na vikendu.
*42. (približno 890 besed)
Pripovedovalec govori o lažeh – zavestnih in nezavestnih in kako mu potem le-te krojijo življenje. V nedeljo zjutraj si želi v miru ogledati zadnjo Schumacherjevo tekmo, zato si je izmislil, da ga boli zob. Popoldne pa je bolečina postala resnična.
*43. (približno 700 besed)
Pripovedovalka se znajde na ženskem stranišču, kjer sreča svojo psihiatrinjo. V ordinaciji se je pokazala kot urejena zelo prijazna in sočutna ženska in je čutila, da ji lahko pomaga pri njenih težavah. Na stranišču pa je jemala kokain in ji razlagala, kako težko ji je v službi, ker od nje pričakujejo, da bo vse razumela in rešila. Zaveda se, da tudi ona potrebuje pomoč.
*44. (približno 960 besed)
Joco obišče Perota, ki ga je pred dvema dnevoma peljal na urgenco, ko je delal samomor. Odpre mu punca, ki ga pa pozna, on pa nje ne in razmišlja kdo bi lahko bila. Vedela je tudi za poškodbo kolena, o kateri pa ne ve veliko ljudi. Ko omeni avto, se spomni, da je to najbrž Perotova sestra Mirna. Nato si ona začne polniti banjo, on pa odide in zaspi pred vrati stanovanja nato pa odide iskat na parkirišče svoj avto, za katerega je pozabil kakšen je.
*45. (približno 790 besed)
Mama in hči si pomagata med depilacijo, ampak za hči je to zelo neprijetno. Tudi situacija doma je čudna, oče spi na kavču, brat pa naj bi se doma ne drogiral več. Tako ostane prostor za spanje le ob mami, kar je hčeri zelo neprijetno, saj mama pogreša očeta ob njej.
*46. (približno 1110 besed)
Zgodba o paru, ki živi na bojni nogi in vsak z materialnimi dobrinami želi otroka pritegniti na svojo stran. Na začetku je uspešnejša mama, nato pa ga oče pelje na nogometno tekmo v Španijo. Mama gre na tečaj o družinski vzgoji in od tedaj spremeni taktiko – sinu govori, da je oče psihični bolnik in vsako njegovo dejanje obrne v svoj prid. Tako da se oče odloči, da bo odšel.
*47. (približno 860 besed)
Pripovedovalec govori, da so se v njegovo naselje želele naseliti matere samohranilke. Zbrali so podpise in zato niso prišle. Čez čas so se naselili klošarji, nato pa so še naselili potepuški psi, dolgo časa ni nihče nič ukrepal, dokler so jim želeli pripeljati Strojanove. Vaščani postavijo vaško stražo, znajdejo se v medijih in Strojani seveda ne pridejo. Na koncu pripovedovalec načrtuje urejanje situacije v njegovem bloku, proti čefurjem, narkomanom, pedrom …
*48. (približno 690 besed)
Žena naroči možu naj gre po krompir, on pa na poti v dvigalu razmišlja o sosedu, upokojenemu kriminalistu Hvalcu, ki veš čas psihotično opreza za stanovalci. Paranoično se sprašuje, če morda sosed ve, da hodi v klet, kjer si vbrizgava heroin.
*49. (približno 610 besed)
Dekle reče svojemu zadetemu prijatelju, da želi otroka, on pa razmišlja o samomoru. Govori o načinu samomora in o tem da ne želi, da se njegova zavest širi naprej, da bi bilo to celo neetično. Nje ne zanima nič kar govori, gre pod tuš in njemu naroči naj jo počaka s spermo v kozarčku, predenj se misli ubiti.
*50. (približno 1050 besed)
Milada vsa zatopljena gleda špansko telenovelo, medtem pa jo kliče iz spalnice umirajoči mož. Pove mu, da bo njegova oblačila dala Tončiju in dalje se vrne k televiziji, spomni se svoje hčere in nato še mladostne romance Tončija, ki mu ni verjela in da dokončno konča to zgodbo mu bo podarila oblačila.
0.4 Kritike
Kritike so napisali: Eva Vrbnjak, Mateja Hrastar, Maša Pfeifer, Uroš Črnigoj in Tanja Petrič.
*Bukla (Eva Vrbnjak): »Čar se osredotoča na socialni kontekst, v središču pa je intima«. Slog pisanja opredeli kot skice precej kratkega obsega, s preprosto notranjo formo, brez osrednje zgodbe z začetkom, sredino in koncem.
*Mladina (Mateja Hrastar): Avtorica meni, da je knjiga presenečenje in je vez med medijsko in literarno vsakdanjostjo in sklene, da so vse zgodbe zeitgeistne.
*Air Beletrina (Maša Pfeifer): »Prikazujejo nam celo paleto umsko različnih habitatov, vendar se ti še vedno, kljub različnosti, kontinuirano stapljajo v skupno sliko današnjega življenja.« meni, da zgodbe v vsakomur zbuditi sočutje, bralca sooča svojimi strahovi in ga spodbudi, da razmišlja o tem kar drugače mu daje snov za razmišljanje. Ženska naj bi bila tista, ki nadvlada moškega. Tehnološki razvoj dopušča, da živimo dvojno življenje. »Malomeščanstvo, enosmerni pogledi, netoleranca, ksenofobija, družbene norme in pristavljen stol pri kukalu. Zgodbe so čisto jasna slika življenja pri nas doma, kjer se sosedu seveda ne odpušča briganja zase, še manj pa se tolerira drugačnost. Sociološko gledano je to pač potrebno za ohranjanje komunikacije, sploh v manjših mestih.« Svoje razmišljanje zaključki, da so zgodbe pisane za današnji čas, a človeško naravo prikazujejo takšno, kot je vedno bila, tudi nepravična in nepredvidljiva.
*Sodobnost (Uroš Črnigoj): Meni, da je zbirka pričevanje o izpraznjenem času skoraj neznosne človeške banalnosti. Nastopale naj bi osebe stare od 25 do 45 let, katere je naredila Slovenija. Zgodbe, ki so se dogajale leta 2006, so postale iztočnica za Čarovo pisanje, a nobena od zgodb se ne ukvarja neposredno s katero izmed teh tem. Černigoj opiše situacije kot tipično »čarovske« - v zgodbi se zgodi pomenski zasuk in odmik od citata na začetku. Njegovi junaki naj bi bili potrošniki – potrošniki identitet njihovih bizarnih življenjskih slogov. V zgodbah ni prostora za globoko čutenje in tragiko, saj avtor uporabi tehniko neprizadete in realistične »kamere«. Čarova posebnost je izbira prizorišč in situacij, ki delujejo marginalno in to, da njegove junake vodi iracionalna in nezlomljiva volja v boju za obstoj.
*Literarnost (Tanja Petrič): »Petdeset oštevilčenih zgodb je petdeset drobcev sodobne realnosti, ki eksplicitno, tudi na formalni ravni, vdira v fabulo. Z uvodnimi citati iz dnevnega časopisja, ki tematsko napovedujejo zgodbo in delujejo kot moto, se znajde v (pra)stari igri fikcije in realnosti, ki jo preigrava svojevrstno, »čarovsko«, poln zdravega humorja, subtilne a ostre ironije in posrečenih razpletov.« Avtorica opiše like kot okužene s »fluidnimi oz. multiplimi identitetami«, frustracijami multimedijske porabniške družbe, v kateri preživijo, kot je za Čarove junake značilno, le pod vplivom alkohola, dog in pomirjeval.« Zmanjkuje jim tem za medosebno komunikacijo in pred realnostjo bežijo v virtualne svetove. Zgodbe opozarjajo tudi na »anomalije in zaplankanosti slovenske srenje v preteklem letu [letu 2006]. V citatih avtor izbere številne teme – šport, estrado, notranjo in zunanjo politiko. Avtorjevi liki so »vseh starostnih skupin, spolnih usmeritev in medosebnih odnosov. [S]estavljajo psihološki mozaik sodobne (zahodnoevropske) družbe in njej tipične arogance. S tem pa »miniaturke« presežejo slovenske meje in postanejo univerzalna zgodba, ki zareže v rane našega »tukaj in zdaj« z nevsiljivim odmerkom težko pričakovane etike […] končno potrka le na (kolektivno) vest.« Avtorica kritike omeni lektorsko nedoslednost, kar naj bi bila največja šibkost zbirke in zaključi, da Čar ostaja eden jezikovno najspretnejših slovenskih piscev, ki ustvari za bralca prijetno atmosfero, pritegne s fabulo in pri tem razkrije še kaj relevantnega o svetu. Kljub distanci in ironiji pa tudi zabava.
0.5 Prevodi
Knjiga je prevedena v češčino (Petr Mainuš), poljščino (Tomasz Lukaszewicz), srbščino (Ana Ristović) in makedonščino (Dragana Eftimova).
0.6 Viri in literatura
*viri
Aleš Čar: ''Made in Slovenia: (izbrano iz leta 2006''), Ljubljana: Študentska založba(Beletrina), 2006.
*literatura
Uroš Černigoj: Aleš Čar, Made in Slovenia, Študentska založba, 2007 (knjižna zbirka Beletrina). ''Sodobnost'' 71/3 (2007). 238-242.
. (5. 12. 2013)
Tanja Petrič: S poreklom prek meja: Aleš Čar, Made in Slovenia, Študentska založba, 2007 (knjižna zbirka Beletrina). ''Literatura'', 19/197-198 (2007). 238-242.
. (5. 12. 2013).
. (5. 12. 2013).


Otroci s posebnimi potrebami

Uvedba integracije in inkluzije je v redne osnovne šole vnesla veliko sprememb, povezanih z organizacijo in izvajanjem pouka, desetletje po uvedbi zakonskih podlag pa se zdi, da ostaja na tem področju še veliko težav. Raziskave, npr. intervjuji z učitelji (prim. Gregorič 2011, Kremesec 2011), kažejo, da se inkluzija v praksi razume kot fizično vključevanje teh otrok v domače okolje, manj pa kot proces spodbujanja razvoja otrokovih potencialov in pomoč na šibkih področjih ter razvijanja samostojnosti z vključevanjem socialnega okolja (Gregorič 2011), hkrati pa poudarjajo, da se učitelji ne čutijo dovolj usposobljene za ustrezno izvajanje inkluzije (predvsem zaradi slabega poznavanja tega področja). Učitelji so opozarjali, da niso dovolj usposobljeni za svetovanje staršem, da ne prepoznavajo težav teh otrok, niso usposobljeni za prilagajanje učnih metod in načinov dela, za uporabo njihovih močnih področij pri pouku, za spremljanje in preverjanje napredka učenca. Stroka v delu ''Učne težave v osnovni šoli: problemi, perspektive, priporočila'' (Magajna idr. 2008: 165-168) opozarja, da bi lahko ustrezno izobražen učitelj bolje izkoristil možnosti prilagoditve metod dela posameznim učencem, pa tudi, da se število otrok z odločbo o usmeritvi otroka s posebnimi potrebami iz leta v leto povečuje. Skladno s tem se spreminja vloga učitelja. Ti imajo, kakor kažejo raziskave (Marentič Požarnik 2005, Peklaj in Puklek Levpušček 2006), poleg pomanjkanja strokovnega znanja tudi pretežno negativno mnenje o integraciji in inkluziji.
V izobraževalni program osnovne šole s prilagojenim izvajanjem in dodatno strokovno pomočjo so usmerjeni otroci, za katere komisije za usmerjanje ocenijo, da imajo takšne razvojne in učne zmožnosti, da bodo, predvidoma s prilagojenim izvajanjem in dodatno strokovno pomočjo dosegli vsaj minimalne cilje oz. standarde znanja, določene v učnih načrtih za vse predmete v predmetniku osnovne šole za razred, v katerega se vključuje otrok s posebnimi potrebami. (''Navodila za izobraževalne programe s prilagojenim izvajanjem in dodatno strokovno pomočjo za devetletno osnovno šolo'' 2003: 4)
Navodila delijo otroke s posebnimi potrebami v naslednje skupine: otroci s primanjkljaji na posameznih področjih učenja, slepi in slabovidni otroci, gluhi in naglušni otroci, otroci z go¬vorno-jezikovnimi motnjami, gibalno ovirani otroci, dolgotrajno bolni otroci in otroci z motnjami vedenja in osebnosti (2003: 2).
V skladu s 27., 28., 29. in 30. členom ''Zakona o usmerjanju'' (Ur. 1. RS, št. 54/00) je osnovna šola dolžna za otroka s posebnimi potrebami izdelati individualizirani program. Strokovno skupino sestavljajo strokovni delavci šole in drugi strokovnjaki, ki bodo sodelovali pri izvajanju programa vzgoje in izobraževanja. Pri pripravi individualiziranega programa sodelujejo tudi starši otroka. Z individualiziranim programom se določijo oblike dela na posameznih področjih oz. predmetih, način izvajanja dodatne strokovne pomoči, prehajanje med programi ter potrebne prilagoditve pri organizaciji, preverjanju in ocenjevanju znanja, napredovanju in časovni razporeditvi pouka. Z vsemi predvidenimi prilagoditvami naj bi otroku s posebnimi potrebami omogočili doseči vsaj minimalne cilje in standarde znanja razreda, v katerega bo vključen.
Učitelji slovenščine se najpogosteje soočajo s težavami otrok s primanjkljaji na posameznih področjih učenja, izrazite težave opažajo na področjih branja, pisanja in pravopisa, posledično (ne)sposobnosti interpretiranja literarnih besedil in/ ali povezovanja informacij, kar ovira usvajanje branja, pisanja in učenje pravopisa (Gregorič 2011). Pogosto so zadolženi tudi za pomoč skupini otrok z govorno-jezikovnimi motnjami. ''Pravilnik o organizaciji in načinu dela komisij za usmerjanje otrok s posebnimi potrebami ter kriteriji za opredelitev vrste in stopnje primanjkljajev, ovir oziroma motenj otrok s posebnimi potrebami'' (2003) določa, da so otroci s primanjkljaji na posameznih področjih učenja tisti, pri katerih se zaradi znanih ali neznanih motenj v delovanju centralnega živčnega sistema pojavljajo zaostanki v razvoju v zvezi s pozornostjo, pomnjenjem, mišljenjem, koordinacijo, komunikacijo, razvojem socialnih sposobnosti in z emocionalnim dozorevanjem in pri katerih se kažejo izrazite težave v zvezi z branjem, pisanjem, pravopisom in računanjem. Težave niso primarno pogojene z vidnimi, slušnimi ali motoričnimi motnjami, motnjami v duševnem razvoju, emocionalnimi motnjami in neustreznimi okoljskimi dejavniki, vendar pa lahko nastopajo skupaj z njimi.
Pojem primanjkljaji na posameznih področjih učenja označuje zelo raznoliko skupino primanjkljajev (motenj), ki se kažejo kot zaostanek v zgodnjem razvoju in/ ali izrazite težave na katerem koli od naslednjih področij: pozornost, pomnjenje, mišljenje, koordinacija, komunikacija, branje, pisanje, pravopis, računanje, socialna kompetentnost in čustveno dozorevanje (Nagode 2008: 13). Primanjkljaji vplivajo na posameznikovo sposobnost interpretiranja zaznanih informacij in/ ali povezovanja informacij ter tako ovirajo učenje šolskih veščin (branja, pisanja, pravopisa, računanja). Težave, motnje pri učenju, ki sodijo v to skupino, so notranje, nevrofiziološke narave in niso primarno pogojene z vidnimi, slušnimi ali motoričnimi okvarami, motnjami v duševnem razvoju, čustvenimi motnjami ali neustreznimi okoljskimi dejavniki, čeprav se lahko pojavljajo skupaj z njimi (Nagode 2008: 10–11). Določeni učenci imajo več primanjkljajev, ti se lahko medsebojno prekrivajo, drugi imajo izrazito izolirane primanjkljaje, ki bistveno ne vplivajo na ostala življenjska področja (npr. izraziti primanjkljaji na področju pozornosti in nadzora vedenja lahko pomembno zaznamujejo številna področja otrokovega življenja, medtem ko izrazite motnje v predelovanju glasov pri pisnem sporazumevanju posameznika bistveno manj ovirajo). Zaradi primanjkljajev na posameznih področjih učenja učenec pogosto doživlja neuspehe, kar povzroča frustracije, niža samopodobo in samospoštovanje ter lahko vodi k izogibanju dejavnostim, ki terjajo rabo otrokovih šibkih področij. Primanjkljaji lahko trajno ovirajo posameznikovo učinkovitost.
Sodobne raziskave s področja vzgoje in izobraževanja vse bolj poudarjajo avtonomijo šole pri kvalitativnih organizacijskih spremembah, osredotočajo pa se na raznolike metode in oblike poučevanja ter na vprašanja, kako dosegati učne cilje. O tem priča npr. projekt Zavoda RS za šolstvo z naslovom ''Fleksibilni predmetnik'' (www.zrss.si) ter okrogla miza na temo ''Fleksibilni predmetnik – pot do večje avtonomije, strokovne odgovornosti in kakovosti vzgojno-izobraževalnega dela'' (2008). Mdr. so bili cilji omenjenega projekta povečati raznolikost didaktičnih modelov oz. strategij. Tu je predstavljen sodoben model pouka književnosti, imenovan problemsko-ustvarjalni pouk, za otroke s posebnimi potrebami pa svetujemo prilagojeno metodo šolske interpretacije, pa tudi medpredmetno povezovanje, zlasti pri razvijanju jezikovne pismenosti, ter preoblikovanje uveljavljenih pojmovanj o poučevanju in učenju.
Pri pouku književnosti se učitelji v osnovnih šolah srečujejo z različnimi skupinami posebnih potreb, največ težav se pojavlja z otroki s primanjkljaji na posameznih področjih učenja in govorno-jezikovnimi motnjami. Ti otroci imajo pogoste težave pri branju in razumevanju umetnostnega bese-dila. Težave, ki se pojavijo že v prvih fazah književnega pouka, predvsem med interpretativnim branjem, se v naslednjih fazah še stopnjujejo. Metodični sistem šolske interpretacije kot osrednje metode pouka književnosti je po mnenju učiteljev za učence s posebnimi potrebami zahteven. Pri pouku ga prilagajajo tako, da večji poudarek namenijo branju in razčlenjevanju besedila, ostale faze, če jih uporabijo, pa služijo kot podpora za utrditev novega znanja. Otroci s primanjkljaji na posameznih področjih učenja in govorno-jezikovnimi motnjami imajo že sicer največ težav z branjem in razumevanjem besedila, težave se stopnjujejo pri obravnavi poezije, pri identifikaciji s književnimi osebami, pisanju poustvarjalnih besedil, samostojnem tvorjenju obnove besedila itd. V intervjujih se je izkazalo, da so lahko te težave tako kompleksne, da učitelji še sami ne vedo, ali so učenci ob posameznem besedilu dosegli minimalne standarde znanja (Gregorič 2011). V praksi ni izrazitejše individualizacije glede na specifične težave teh otrok: nekoliko prilagoditev je le glede podajanja in zapisovanja učne snovi ter preverjanja in ocenjevanja znanja, ni pa opaznih prilagoditev glede raznolikosti učnih oblik in metod: še vedno je prevladujoča frontalna razlaga, delo v skupinah, najpogostejši učni pripomoček pa so delovni listi (prav tam). Učitelji so povedali, da se osredotočajo na uporabo omenjenih učnih oblik, metod in pripomočkov, saj po izkušnjah z uporabo le-teh dosegajo (vsaj) minimalne učne standarde tudi pri učencih s posebnimi potrebami.
1 Učenci s primanjkljaji na področju branja, pisanja in pravopisa
Specifična motnja branja in pisanja je disleksija. Pojem izhaja iz angleškega jezika (verjetno je zlasti zaradi dostopnosti angleške literature in informacij na spletu danes pogosteje v rabi). Do nedavnega se je pri nas za tovrstne težave najpogosteje uporabljalo poimenovanje legastenija (k nam je prišlo iz nemškega govornega področja). Ti dve veščini, torej branje in pisanje, veljata za najpomembnejši prenosniški dejavnosti osnovnošolskega pouka, od uspešnega obvladovanja branja in pisanja pa sta odvisna otrokov učni uspeh in šolski napredek. Disleksija je preplet zmožnosti in težav, ki vplivajo na učni proces branja in/ ali pravopisa ter pravilnega pisanja.
Spremljajoče težave so lahko na področju hitrosti predelovanja informacij, kratkoročnega spomina, pravilnega zaporedja, slušne in/ ali vidne zaznave, ustnega izražanja in motoričnih spretnosti. Disleksija je povezana zlasti z obvladovanjem in uporabo pisnega jezika, ki vključuje abecedno, številčno in glasbeno notacijo (Nagode 2008: 14). Disleksik je posameznik, pri katerem se ne razvije avtomatizacija prepoznavanja besed oz. pri katerem proces poteka ovirano. Najpogostejše težave disleksikov se pojavljajo na področju branja in pisanja, pa tudi matematike in na področju dejavnosti, ki terjajo prevajanje simbolov. Disleksija je:
"drugačnost procesiranja, ki jo izkusijo ljudje vseh starosti in za katero so pogosto značilne težave pri opismenjevanju. Vpliva lahko tudi na ostala kognitivna področja, kot so spomin, hitrost procesiranja, uporaba časa, koordinacija in orientacijski vidiki. Prisotne so lahko vizualne in fonološke težave in običajno prihaja do razhajanja v uspešnosti na raz¬ličnih področjih učenja. Pomembno je, da prepoznamo individualne razlike in učne stile, saj bodo le-ti vplivali na rezultate učenja in ocenjevanja. Upoštevati moramo tudi učni in delovni kontekst, saj je narava težav, povezanih z disleksijo, lahko v nekaterih učnih situacijah bolj poudarjena." (Reid 2007: 28–29)
Obstaja precej dokazov za nevrološki izvor disleksije (Reid 2007): po tej tezi naj bi se zgradba možganov in živčne povezave v njih, potrebne za procesiranje informacij, pri osebah z disleksijo razvijale drugače. Stroka pa vendarle še ne pozna pravega izvora disleksije, obstajajo različne razlage, kot so fonološki deficit, magnocelularni deficit, primanjkljaj v malih možganih, celo dednost. Posamezniki z disleksijo informacije pogosteje procesirajo z desno možgansko hemisfero, zato naj bi imeli težave z dejavnostmi, za katere je zadolžena leva hemisfera, to je npr. branje: veščina prepoznavanja skupin črk, ki tvorijo različne glasove v besedah, te pa so pomembne za prepoznavanje skupin črk, ki tvorijo določene zvoke. Branja se tako naučimo preko fonološkega (glasovnega) zavedanja, če to tudi sicer ponotranjimo. Temelj fonološkega zavedanja je slušna pot, področje vida pa pomaga pri vizualizaciji. Določeni disleksiki imajo lahko težave tudi pri vizualnem procesiranju (imajo lahko celo vizualne in tudi fonološke težave). Vizualizacija poteka v t. i. vizualnem korteksu, imenovanem magnocelularni sistem. Raziskave dokazujejo nepravilno delovanje celic, ki nadzorujejo gibanje očesa in vizualno ostrino med premikanjem oči, kar naj bi vplivalo na natančnost in spretnost branja, od tod t. i. magnocelularni primanjkljaj. Tretja teza o izvoru disleksije je imenovana cerebralni primanjkljaj, ki naj bi kazal na nezrelost malih možganov – ljudje z disleksijo naj bi imeli oslabljeno motorično kontrolo, gibanje in ravnotežje, hitrost procesiranja naj bi bila zato počasnejša, oslabljena pa tudi fonološko zavedanje in vizualno procesiranje. Obstajajo pa tudi precej prepričljive raziskave o dednem izvoru disleksije, strokovnjaki so leta 1999 ugotovili, da je pri disleksikih okvarjen kromosom 6, ki je problematičen tudi pri avtoimunskih boleznih (npr. astmi, senenem nahodu in alergijah).
Disleksijo spremljajo naslednji značilni primanjkljaji oz. značilnosti kognitivnega funkcioniranja: motnje v fonološkem (glasovnem) procesiranju, primanjkljaji v delovnem pomnjenju (težave pri ohranjanju verbalnega gradiva v delovnem spominu, še posebej nesmiselnih besed, ki zahtevajo mehanično pomnjenje zaporedij glasov), težave pri poimenovanju barv, simbolov, težave pri manipuliranju abstraktnih pojmov levo-desno, merskih enot, kemičnih formul, težnje k vizualnemu mišljenju (dobre vizualno-prostorske zmožnosti), primanjkljaji v zaznavanju časa, znižan psihomotorični tempo (Nagode 2008: 15).
Največje težave se pri disleksikih kažejo na naslednjih področjih učenja:
*branje: počasnost, slabo razumevanje, slabo dekodiranje novih besed, izgovarjava prebranih besed, hitrost in tekočnost, pomnjenje podrobnosti, zbranost, zmožnost ohranjanja pozornosti na prebrano med samim branjem, hitrost in jasnost pisave;
*pisanje: slaba pisava, pravopisne napake, težave pri pravilnem zapisu in tehniki pisanja, slaba struktura povedi, hitrost/ jasnost, zamenjave črk, zamenjave vrstnega reda, težave pri ustvarjalnem pisanju;
*komunikacija: težave z izražanjem, slabo razumevanje jezika, iskanje besed za ustno ali pisno izražanje, splošno jezikovno razumevanje, daljši čas odzivanja, počasen premišljen govor, težave pri iskanju besed itd. (Nagode 2008: 17–19)
Težave, ki jih imajo disleksični otroci, so:
*Težave vidnega in slušnega razločevanja, kar pomeni, da zamenjujejo ali ne prepoznavajo črk in glasov, ki so si med seboj podobni, npr. pri branju črke b in d, g in p, b in p, d in g, a in e, m in n, n in h (vidni tip napak); pri pisanju po nareku pa črke t in d, p in b, k in g, s in z, e in i (slušni tip napak).
*Težave razčlenjevanja: izpuščanje posameznih črk.
*Težave povezovanja glasov (težave sinteze), npr. bere posamezne črke in jih nato spoji v besedo, bere posamezne črke in jih ne zna sestaviti v besedo; prebere posamezne črke in besedo prebere z ugibanjem ipd.
*Težave sledenja, ki se lahko pojavijo zaradi okvarjenega vida, npr. premeščanje ali izpuščanje črk ali zlogov, preskakovanje vrstic ipd.
*Težave pri avtomatizaciji branja in pisanja: kljub vajam otrok bere počasi, ritem branja je moten (nekaj časa bere hitro, nato počasi), med pisanjem se ustavlja, ne upošteva pravopisnih pravil, med tihim branjem premika ustnice.
Pogoste so tudi težave s pomnjenjem (otrok si zapomni le del besedila), motnje pozornosti in koncentracije, težave z orientacijo (npr. zamenjevanje črk, ki se razlikujejo le po smeri, npr. b in d, branje in pisanje od desne proti levi), težave z grafomotoriko (drža svinčnika, močno pritiskanje). Pri pouku slovenščine so pereče tudi težave z razumevanjem, ki so pogoste, če otrok slabo bere, tovrstne težave pa imajo lahko tudi otroci, ki sicer hitro in gladko berejo, pa vendarle prebranemu ne sledijo. Posledica naštetih težav, občasno pa tudi obratno, so čustvene težave, kar jih pogosto sili v negotovost, občutke manjvrednosti, nedejavnost, celo v motnje vedenja in čustvovanja.
Kako ravnati z disleksičnim otrokom pri pouku književnosti? Povzamemo lahko priporočila Društva Bravo, ki mdr. svetuje, naj pri pouku z disleksičnim učencem uporabljamo zaokrožene črke, razločne in čitljive, črke naj si ne sledijo tesno ena za drugo, ležeči tisk ni priporočljiv, najustreznejša nabora črk sta Arial ali Comic Sans, primerni so tudi Verdana, Helvetic, Tahoma in Trebuchet. Velikost pisave naj bo najmanj 12 pt in največ 18 pt. Izogibati se velja pisanju celih stavkov z velikimi tiskanimi črkami, če je mogoče pa rabiti male namesto velikih tiskanih črk. Male tiskane črke so namreč lažje berljive, ker s svojimi repki in zankami nad in pod črto poudarjajo svojo obliko. Besedilo, v katerem so poudarjene besede napisane z velikimi tiskanimi črkami, je težje berljivo. Namesto belega se priporoča barvni papir, papir naj ne bo pretanek, ustreznejši je papir brez leska. Branje olajša tudi dober kontrast med ozadjem in črkami – priporočljiv je okrepljen temno zelen tisk na rumenem, krem, svetlo zelenem ali sivo-belem papirju. Otroci z disleksijo imajo namreč ob črnem tisku na belem papirju pogosto občutek, da so vrstice zamegljene in da se besedilo premika. Levo poravnano besedilo naj ne bo preobsežno, razmik med vrsticami naj bo od 1,5 do 2. Za poudarjanje je dobro uporabiti le krepki tisk.
Učitelj slovenščine lahko učencu pomaga glede na to, s kakšnimi individualnimi težavami se učenec spopada. Učenec ima lahko širše simptome disleksije, to pomeni, da se ob vzporednih znakih disleksije pojavljajo tudi posledične (reaktivne) motnje, kot so npr. nervoznost, razdražljivost, odvečni gibi, motnje spanja, občutek manjvrednosti, agresivnost ipd. Učenec se tako pri težavah z branjem spopada še s celo vrsto vzporednih težav, ne le z bralnimi težavami. Branje je namreč izjemno kompleksna dejavnost, ki terja primarno in sekundarno interpretacijo (Budnar idr. 1979: 143): na ravni primarne interpretacije poteka dešifriranje sporočil preko pomenskih shem, vtisnjenih v spomin, ter sposobnosti razčlenjevanja zaznanih predmetov. »Branje je torej sestavljena dejavnost, ki temelji v kombinaciji čutilnih, zaznavnih in umskih procesov. Na branje vplivajo tudi nekateri osebnostni dejavniki.« (prav tam) Za uspešno branje potrebujemo ustrezno sposobnost zaznavanja vidnih dražljajev in sposobnost miselnega interpretiranja teh znakov. Potrebno je torej »uspešno zaznavanje velikosti, oblike, smeri, lege, zaporedja« (prav tam) ter primarna in sekundarna interpretacija omenjenega. »V fazi tako imenovane primarne interpretacije bralec določi črkam oziroma besedam njihov glasovni pomen. / … / Pri tem se prepletata dva načina spoznavanja: interpretacija na podlagi lika celotne besede in interpretacija na podlagi likovnih prvin posamezne besedne tvorbe. Samo v skrajnih primerih se beseda interpretira od črke do črke.« (prav tam) Sledi faza t. i. sekundarne interpretacije, ko bralec vidnemu in slušnemu besednemu liku določi vsebino (ga razume). Bralne motnje lahko nastajajo bodisi zaradi težav na primarni ali sekundarni stopnji interpretiranja: če otrok npr. izpušča črke, potem ima težave že na ravni razpoznavanja vidnih znakov. Učencem s temi težavami lahko pomagamo tako, da najprej preverimo možnost okvare vida (učenec ima lahko težave s prepoznavanjem črk zaradi kratkovidnosti, daljnovidnosti, škiljenja, astigmatizma). Če težav z vidom ni oz. jih uspešno odstranimo, lahko učitelj učencu, ki ima kljub temu še vedno težave s prepoznavanjem črk, v lepenko v velikosti dopisnice, izreže okence, prilagojeno učenčevim zmogljivostim in velikosti pisave. Če učenec preskakuje vrste, si lahko pomaga s trakom iz lepenke (ali ravnilom). Pogosto slabo sintetizirajoče (od črke do črke) berejo tisti otroci, ki imajo tudi sicer slabše razvit govor in slabo slušno razlikujejo glasove med seboj. Veliko lažje je namreč prepoznati in prebrati besedo, ki jo že poznamo. Preveriti velja tudi učenčevo funkcionalnost sluha, saj imajo določeni ljudje slabo razvito ostrino sluha za določene frekvence (posebej visoke). Motnje v branju se lahko pojavljajo tudi zaradi šibkega pomnjenja: otroci s skromnim besednim zakladom tako potrebujejo več časa, da preberejo besedo, kot otroci, ki besedo poznajo in jo interpretirajo na podlagi celotnega lika oz. likovnih prvin posamezne besede. Kadar se težave pojavljajo na ravni razumevanja prebranega (pomena vsebine), je smiselno, da učencu pogosteje pripovedujemo (in podobno svetujemo tudi staršem). Živo pripovedovanje spodbuja učenčevo domišljijo, v pripovedovanje o literarnem besedilu pa postopno uvajamo vprašanja in naloge, ki so povezane z razumevanjem literarnega besedila (npr. v zvezi z literarnimi osebami, dogajalnim časom in prostorom, zgodbeno dinamiko, tj. vzroki in posledicami). S tem spodbujamo:*Besedno razumevanje (npr. v prvem triletju ob obravnavi Župančičeve ''Kadar se ciciban joče'' preverimo razumevanje besed ''meh'', ''po koteh'', ''se cmeri za dve mili jeri'').
*Interpretacijsko razumevanje (npr. ob obravnavi omenjene Župančičeve pesmi učence vprašamo ''Kdo je ciciban?''''Zakaj se joče?'').
*Uporabno razumevanje (npr. ob navedenem primeru učence spodbudimo naj narišejo meh za smeh).
Motnje na področju pisanja so povezane z dejavnim spominjanjem vidnih značilnosti besednih likov. Na ravni primarne interpretacije gre za sposobnost prirejanja glasovnih podob slušnih besednih dražljajev ustreznim vidnim znakom. Sposobnost vidnega predstavljanja, ki je odvisna od spomina oz. razpolaganja z vidnimi tvorbami in njihovimi povezanimi glasovnimi podobami, je tesno povezana z motoričnimi spretnostmi. Pojavljata se zlasti dve vrsti pisnih napak (Budnar 1979: 144):
*Napake pomanjkljivega spomina in/ ali skromnejših besednih interpretacijskih shem: napake v strukturi pismenk, npr. zamenjevanje smeri črke j, s, š, z, ž; glasovno zapisovanje, npr. ''moš'' (''mož''), ''roš'' (''rož''), ''kran'' (''Kranj''); napačna analogija (npr. p in b, š in ž); pravopisna neustreznost.
*Napake šibkega slušnega razumevanja (npr. ''pipa – biba'', ''hospitacija – hospitalizacija'', ''Jančar – janičar'', ''pet – spet'').
2 Učenci z govorno-jezikovnimi motnjami
Otroci z govorno-jezikovnimi motnjami imajo motnje pri usvajanju in razumevanju ter jezikovno-govornem izražanju, ki niso posledica izgube sluha, prav tako pa ne motenj v duševnem razvoju. Specifične motnje se kažejo tudi na področju razumevanja, strukturiranja, procesiranja in izražanja oz. v neskladju med besednimi in nebesednimi sposobnostmi, sekundarno pa na področju branja in pisanja ter splošno pri učenju. Prizadetost funkcionalnega znanja branja in pisanja se lahko kaže kot blago zaostajanje, v skrajnem primeru pa celo kot funkcionalna nepismenost. Ker gre za otroke z razvejanimi ovirami pri šolanju, jih uvrščamo v skupino zahtevnejših otrok s posebnimi potrebami.
V preteklosti so bile govorne motnje za posameznika in družbo mnogo manjši problem kot npr. senzorne motnje (Opara 2005: 50). Tako je npr. ''Pravilnik o razvrščanju in razvidu otrok, mladostnikov in mlajših polnoletnih oseb z motnjami v telesnem in duševnem razvoju'' iz leta 1977 omenjal le govorne motnje, ki so jih razumeli kot motnjo, ki zahteva le korekcijo razvitega logopedskega sistema, pri čemer je bila stroka usmerjena bolj v probleme izgovarjave oz. artikulacije kot pa npr. v sposobnosti za tvorbo glasov. Stroka te motnje sedaj imenuje govorno-jezikovne: »Zajeta je bila celotna govorica oziroma govorjenje, kar pomeni sposobnost predstavitve stvari in misli z vrsto znakov, ki oblikujejo besede« (prav tam). Specifične govorno-jezikovne motnje imajo različen spekter jezikovnih težav in stopenj težavnosti (zlasti pri težavah s skladnjo) (Grobler 2006: 117). Možni vzroki za tovrstne motnje so posebnosti v kognitivnih procesih, še posebej slušnih: na ravni zaznavanja, procesiranja in pomnjenja govornih informacij, pa tudi nevroanatomske različnosti ter genetska nagnjenost. Ker se pri različnih otrocih kaže na različne načine, je težko prepoznavna. Pogosto je sočasno pojavljanje motenj jezika in jezikovno pogojenih učnih težav, saj ima po raziskavah kar »okoli 60 % otrok s specifično jezikovno motnjo / … / tudi specifične učne težave« (Grobler 2006: 118).
Sporazumevanje tvorita dva procesa, in sicer sporočanje in razumevanje. Sporočanje ima svojo nevrološko osnovo v Brockovem polju možganske skorje. Tu se tvorijo besedni zaklad in slovnična pravila ter njihova shranitev v spominu in oblikovanje stavkov. Sporočila lahko posredujemo z govorom, s pisavo ali z znamenji z rokami. Razumevanje pa ima svojo nevrološko osnovo v Wernickejevem polju možganske skorje. Tu se sporočila (slišana ali prebrana) razčlenjujejo in primerjajo z informacijami v spominu, kar omogoča izluščenje njihovega pomena. Pri otrocih lahko pride do upočasnjenega razvoja sporazumevanja oziroma govorno-jezikovnega delovanja, za kar je več vzrokov. Mednje sodijo tudi izguba sluha, pomanjkanje stimulacije ali čustvene motnje. Pri upočasnjenem razvoju sta značilni počasnost pri razumevanju govora in/ ali počasna rast besednega zaklada ter stavčne zgradbe. (Opara 2005: 51)
Težave otrok na govorno-jezikovnem področju:
*Afazija je motnja govora, ki nastane zaradi okvar možganov v času, ko sta govor in jezik že bila usvojena. Obstaja več vrst afazij: globalna (kaže se v težavah pri branju, pisanju, razumevanju, izražanju), Brockova (okvarjeno je Brockovo območje v možganih; kaže se v netekočem govoru, jecljanju, izpuščanju veznikov, razumevanje govora pa je ohranjeno) in Wernickejeva (kaže se z nerazumevanjem govora, stavki so nelogični).
*Dizartrija je paleta motenj izgovarjave, ki se pojavi pri okvari tistega dela možganov, ki nadzoruje govorno mišičje. Motnje pri tvorbi glasov, npr. hripavost, rezkost, neprimerna višina ali glasnost ter nepravilna nosna resonanca so manj zahtevne motnje. (Opara 2005: 51)
Otroci imajo na področju govorno-jezikovnih motenj lahko lažje, zmerne, težje in težke motnje (52). Tako npr. prvi od vrstnikov odstopajo bodisi v izgovoru bodisi strukturi ali semantiki, a kljub temu ob pomoči dopolnilne komunikacije lahko uspešno komunicirajo in pridobivajo ter izražajo znanje; z ustreznimi prilagoditvami so sposobni uporabiti tudi pisno komunikacijo, slednji pa za sporazumevanje uporabljajo pretežno le govorico telesa; uporaba nadomestne in dopolnilne komunikacije je omejena na ponavljajoče situacije in zadovoljevanje najbolj temeljnih potreb; za komunikacijo uporabljajo konkretne predmete.
Pri pouku književnosti posamezni fazi šolske interpretacije, zlasti interpretativnemu branju in razčlenjevanju besedila, namenimo več pozornosti in časa.
Ne glede na specifiko učnih težav, s katerimi se sooča posamezni učenec, je pri pouku slovenščine smiselno izhajati iz njegovih močnih (najbolj razvitih) področij, da bi dosegli optimalen celostni razvoj. Učitelj naj zastavi realna razvojno-motivacijska pričakovanja, torej upošteva stopenjskost pri usvajanju pismenosti, s tem pa pomaga premagovati učenčevo morebitno nizko samopodobo. Veliko dosežemo že, če učenec dojema učenje kot igro (kot nekaj, kar rad dela) in ne kot prisilo.
3 Vir
Žbogar, Alenka: Iz didaktike slovenščine. Ljubljana: Zveza društev Slavistično društvo Slovenije, 2013. (pretipkano iz knjige in objavljeno v dogovoru z avtorico)
4 Opombe

Slovenska književnost 1965–2015


Javni interes v upravnem postopku

1 Opredelitev pojma
Javni interes (tudi javna korist) lahko opredelimo kot splošen interes organizirane širše skupnosti oziroma dobrobit širše javnosti, ki je nad interesom oziroma koristjo posameznika.
Uradna oseba oziroma pristojni organ, ki vodi in odloča v upravnem postopku, mora ugotoviti in presoditi javni interes oziroma javno korist v vsakem konkretnem primeru posebej in to v mejah zakona (oziroma predpisa, ki temelji na zakonu). Obenem pa skozi celoten postopek od uvedbe postopka do odločitve v posamezni upravni zadevi slediti temeljnemu načelu varstva pravic strank in varstva javnih koristi. Načelo se zaradi svoje pomembnosti uporablja tudi v zakonih (praviloma ) tujih držav (npr. na Hrvaškem (6. člen), v Italiji (1. poglavje)). To načelo določa, da morajo organi pri postopanju in odločanju omogočiti strankam, da čim lažje zavarujejo in uveljavijo svoje pravice, pri tem pa morajo skrbeti za to, da stranke ne uveljavljajo svojih pravic v škodo pravic drugih in ne v nasprotju z javno koristjo, določeno z zakonom ali predpisom. Poseg v posamezno pravico je dopusten pod pogojem, da je za dosego javne koristi ukrep primeren in nujno potreben ter da je javna korist v sorazmerju s posegom v posamezno pravico.
2 Zaščita javnega interesa
Za zaščito javnega interesa lahko organ začne postopek tudi po uradni dolžnosti (npr. iz obstoječega dejanskega stanja ugotovi ali izve, da obstoja nevarnost za življenje in zdravje ljudi, za ohranitev javnega reda in miru ter javno varnost). Zakon v tem primeru za zaščito javnega interesa podaja tudi nujne ukrepe. V vlogi zaščitnika oziroma zakonitega zastopnika javnega interesa se pojavi državno pravobranilstvo oziroma državni pravobranilec, ki se izjemoma poleg zastopnika lahko pojavi tudi kot tožnik v varovanju javnega interesa.

Upravni postopki


Upravni postopki/Upravni postopki in njihovi instituti v Republiki Sloveniji in po svetu

Upravni postopek je sestavljen iz vrste posameznih procesnih dejanj, prek katerih se določa pravni položaj nosilcev pravic, pravnih koristi in obveznosti na upravnih področjih (npr. pri odmeri davkov, izdaji gradbenih dovoljenj, pridobivanju socialnih pomoči, pravicah tujcev, zadevami v zvezi z vozili in prometom …).
Ta dejanja določajo posamezni procesni instituti kot sklop načel in pravil v zvezi z zaokroženim naborom vprašanj postopka (npr. temeljna načela, javni interes, stranka, raba jezika v postopku, vročanje, pritožba – gl. v nadaljevanju).
1 Splošni instituti
1.1 Temeljna načela vodenja upravnih postopkov
* ZUP
* Upravni postopek - teoretično in primerjalno
* Podrejena in smiselna uporaba ZUP
* Modernizacija upravnega postopka v Sloveniji in EU
* Temeljna načela v upravnem postopku
* Upravna zadeva/stvar
* Zakonitost v upravnem postopku
* Javni interes v upravnem postopku
* Materialna resnica kot temeljno načelo v upravnem postopku
* Pristojnost in pooblastila v upravnem postopku
1.2 Udeleženci v upravnih postopkih in njihova komunikacija
* Stranka v upravnem postopku
* Stranski udeleženec v upravnem postopku
* Državni pravobranilec v upravnem postopku in upravnem sporu
1.3 Faze postopka: od uvedbe do rabe pravnih sredstev in izvršbe
* Uvedba upravnega postopka
* Ugotovitveni postopek
* Poseben in skrajšani ugotovitveni upravni postopek
* Listine kot dokazilo v upravnem postopku
* Dokazovanje v upravnem postopku
* Predhodno vprašanje v upravnem postopku
* Prekinitev in ustavitev upravnega postopka
* Poravnava v upravnih zadevah
* Pridobitev in izmenjava podatkov v upravnem postopku
* Soglasja v upravnem postopku
* Jezik v upravnem postopku
* Vloge in zahtevki v upravnem postopku
* VEM (vse na enem mestu) v upravnih zadevah
* Vabilo v upravnem postopku
* Zapisnik in uradni zaznamek v upravnem postopku
* Vpogled v spis in dostop do informacij javnega značaja v upravnih zadevah
* Vročanje v upravnem postopku
* Odločba in sklep v upravnem postopku
* Molk organa v upravnem postopku in upravnem sporu
* Odločanje v razumnem roku oz. brez nepotrebnega odlašanja v upravnih zadevah
* Dokončnost in pravnomočnost v upravnih zadevah
* Izvršljivost upravnih odločb in sklepov
* Izvršba v upravnih zadevah
* Pritožba v upravnem postopku
* Izredna pravna sredstva v upravnem postopku
* Nadzor nad izvajanjem ZUP – upravna inšpekcija
* Sodni nadzor nad posamičnimi upravnimi akti
* Upravni spor
* Upravno sodišče
* Ustavna pritožba v upravnih zadevah
* Praksa ESČP v upravnih zadevah
2 Posebni upravni postopki
* Posebni upravni postopki
* Inšpekcijski postopki
* Davčni postopki
* Upravni postopki v občinski pristojnosti
* Uporaba ZUP v postopku o prekršku
* Upravni postopki na CSD

Upravni postopki


Poletje v zgodbi

Möderndorfer, Vinko, Merc, Dušan, Virk, Jani, Dekleva, Milan, Kovič, Kajetan, Gazvoda, Nejc, Lupinc, Andrej. ''Poletje v zgodbi''. Uredil Zdravko Duša. Ljubljana: Delo: Cankarjeva založba, 2002..
1 Idejna zasnova - kratka zgodba z Delom do bralca
Slovenski urednik Zdravko Duša je v poletnih mesecih leta 2001 v medijih zasledil novico, da je ugledni francoski dnevnik ''La Monde'' francoskim pisateljem naročil pisati novele primerne za objavo v sobotni bralni prilogi časnika. Med objavljenimi novelami je bilo tudi v francoščini napisano delo avtorice slovenskega rodu Brine Švigelj Merat. Zdravko Duša je avtorico povabil k objavi te zgodbe v slovenskem časniku Delo. ''"Prevod zgodbe je izšel v soboto, 1. avgusta, kot posebna stran, ki jo je moral bralec še nekajkrat prepogniti, kot so delali v starih časih, in razrezati, da je dobil snopič manjšega formata,"'' je objavo prve kratke zgodbe komentiral urednik. Odziv bralcev je bil dober in porodila se je ideja, da bi za naslednje poletje zasnovali projekt objavljanja podobnih zgodb v Delu.
Pri projektu je sodelovalo časopisno in založniško podjetje Delo, finačno ga je podprla družba Mobitel, največji vsebinski pečat pa sta mu dala prav Zdravko Duša in Cankarjeva založba v Ljubljani.
Tako so v mesecu juliju leta 2002 v Delu kot sobotna poletna bralna priloga začele izhajati kratke zgodbe. Enkrat tedensko je bila v časniku objavljena bodisi kratka zgodba domačega bodisi tujega avtorja. Med letoma 2002 in 2007 ter v letu 2009 je bilo vsako poletje v Delu objavljenih od osem do devet kratkih zgodb. ''"Odziv je bil dober, vendar se mi je zdelo, da je med septembrom in poletjem naslednjega leta predolga praznina, ko projekt utone v pozabo."'' je odločitev, da vsako leto Cankarjeva založba v Ljubljani objavljene kratke zgodbe izda še v knjižni obliki, komentiral Zdravko Duša. Vsako jesen, v času Slovenskega knjižnega sejma, so tako zgodbe izšle še v knjižni obliki. V obdobju med letoma 2002 in 2009 je pod naslovom ''Poletje v zgodbi'' izšlo sedem zvezkov kratkih zgodb.
Idejni avtor in najaktivnejši člen projekta ter tudi urednik nastale "antologije kratke zgodbe" z naslovom ''Poletje v zgodbi'' je Zdravko Duša. On je bil odgovoren za celotno izvedbo projekta, za izbiro avtorjev, za sodelovanje z oblikovalci in sploh celovito pripravo vseh besedil.
2 O uredniku
Glej članek o Zdravku Duši.
3 O zbirki
Zbirka kratke proze ''Poletje v zgodbi'' je sestavljena iz sedmih zvezkov ''(Poletje v zgodbi I–VII)'', ki skupno vsebujejo 60 kratkih zgodb. Te so dolge okrog 5000 besed. Vsaka izmed njih je opremljena s črno-belo fotografijo avtorja in s kratkim odstavkom o njegovem življenju ter delu. Fotografski portreti so avtorsko delo Tomaža Gregoriča. Avtorje je fotografiral sam, ne glede na to, kje so živeli. Urednik Zdravko Duša pravi: ''"Spominjam se, da sem ga spremljal, ko je šel v Sarajevo fotografirat Nenada Veličkovića, in v Prago, kjer je naredil portret Michala Viewegha."'' Pri tehničnem oblikovanju knjižnih izdaj so sodelovali še Rok Kapun, Jelka Pokovec, Ervin M. Hladnik, Staša Pihlar, Matej Nemec in Ranko Novak. Spremne besede zbirka nima, je pa vsako izmed sedmih nadaljevanj pospremljeno z enakim komentarjem na zadnji platnici: ''"Osem (devet) besedil priznanih domačih in svetovnih avtorjev - za vedno nova branja."''
3.0.1 Avtorji kratkih zgodb
Celotno zbirko sestavljajo kratke zgodbe 60 različnih domačih in tujih avtorjev, ki jih je izbral in k objavi kratke zgodbe povabil urednik Zdravko Duša. Po njegovih besedah je bil glavni namen projekta predvsem ''"predstaviti najboljše domače in tuje ustvarjalce"'' - najprej z objavo v časopisnem mediju, nato pa še z izdajo zgodb v knjižni obliki. Pogoj, ki ga je urednik povabljenim avtorjem postavil je bil, da prispevajo še neobjavljeno, najraje pa kar posebej za to objavo napisano besedilo. Honorarje za avtorje in prevajalce je prispevala družba Mobitel.
Zbirka tako vsebuje 31 kratkih zgodb slovenskih piscev (52 % vseh besedil) in 29 kratkih zgodb tujih ustvarjalcev (48 % vseh besedil). Med izbranimi prevladujejo moški avtorji, ki so prispevali 40 zgodb; 20 pa je zgodb, ki so jih napisale ženske avtorice, kar predstavlja 33 % vseh besedil. Od slovenskih avtorjev, ki so prispevali kratke zgodbe, sta dva rojena v 30. letih, pet jih je rojenih v 40. letih, sedem v 50. letih, trinajst v 60. letih, dva v 70. letih in dva v 80. letih 20. stoletja. Med izbranimi slovenskimi pisci je tako največ avtorjev (64 %) rojenih med letoma 1950 in 1970.
Poleg slovenskih del so v zbirki objavljene tudi kratke zgodbe tujih avtorjev. Urednik Zdravko Duša je tuje ustvarjalce izbral s pomočjo prevajalcev, ki so dobro poznali literarna dogajanja v tujini. V slovenščino so zgodbe prevedene iz osmih različnih jezikov, avtorji pa prihajajo iz enajstih različnih držav. Sedem kratkih zgodb je prevedenih iz nemščine, pet iz angleškega jezika, štiri iz srbščine, tri iz španščine in ruščine, dve zgodbi sta prevedeni iz hrvaščine in po ena iz bolgarskega jezika ter poljščine. Čeprav po številčnosti prevodov iz posameznih slovanskih jezikov to ni očitno, med izbranimi tujimi pisci prevladujejo avtorji slovanskega rodu (16). Veliko izmed njih je namreč takih, ki živijo v tujini in posledično ustvarjajo bodisi v angleškem bodisi v nemškem jeziku. Pri prevajanju v slovenščino je sodelovalo 23 različnih prevajalcev. Največ prevodov je s prevajanjem iz nemščine prispeval Slavko Šerc. Ena izmed zgodb je delo slovenskega zamejskega pisatelja, ena pa delo slovenske izseljenke živeče v Argentini.
Do januarja leta 2014 je COBISS zabeležil skupno 761 izposoj zbirke.
3.0.2 Kratke zgodbe v sedmih knjigah
3.0.2.1 Poletje v zgodbi I
Prvi zvezek kratkih zgodb je izšel novembra leta 2002. Ima 187 strani in vsebuje osem kratkih zgodb, štiri slovenske in štiri v slovenščino prevedene zgodbe tujih avtorjev. Prva zgodba je bila prvič objavljena 6. julija 2002 v 153. številki Dela, osma pa 24. avgusta leta 2002 v 194. številki Dela.
*Vinko Möderndorfer: Ženska na balkonu
*Mihail Vladimirovič Butov: V gramoznici Delo je iz ruščine prevedla Vanja Slapar Ljubutin.
*Andrej Erminc Skubic: O angelih
*Elisabeth Barillé: Kameja Delo je iz francoščine prevedla Suzana Koncut.
*Maja Novak: O razvoju vrst
*Nenad Veličković: Pedalin Iz srbščine je kratko zgodbo prevedla Zoja Skušek.
*Andrej Blatnik: Čokoladni preliv
*Peter Stamm: Odgovor Delo je iz nemščine prevedel Slavo Šerc.
3.0.2.2 Poletje v zgodbi II
Drugi zvezek kratkih zgodb je izšel novembra leta 2003. Ima 248 strani in sestavljen je iz štirih zgodb slovenskih in petih zgodb tujih avtorjev. Prva zgodba je bila prvič objavljena 5. julija 2003 v 153. številki Dela, deveta zgodba pa 30. avgusta 2003 v 200. številki Dela.
*Jani Virk: Nekaj po polnoči
*Aleksandar Hemon: Čebele, I.del Delo je iz angleškega jezika prevedel Tadej Čater.
*Sonja Porle: Zaljubljeni moški
*Michal Viewegh: Uganka Češko kratko zgodbo je v slovenščino prevedla Nives Vidrih.
*Miha Mazzini: Molče
*Miljenko Jergović: Asag Kratko zgodbo je prevedla Maja Novak.
*Drago Jančar: Lucijine oči
*Radek Knapp: Miss Poljske 2002 Iz nemščine je delo prevedel Slavo Šerc.
*Janice Galloway: Zdravilo Iz angleščine prevedel Andrej E. Skubic.
3.0.2.3 Poletje v zgodbi III
Tretje nadaljevanje poletnih zgodb Dela je izšlo leta 2004. Ima 190 strani. Vsebuje devet kratkih zgodb, od tega pet besedil slovenskih in 4 besedila tujih ustvarjalcev. Prva zgodba je bila prvič objavljena 3. julija 2004 v 153. številki Dela, deveta zgodba pa 28. avgusta 2004 v 201. številki časnika.
*Dušan Merc: Akacijev drevored
*Amma Darko: Tiha previdnost Iz angleškega jezika je kratko zgodbo prevedla Irena Duša.
*Suzana Tratnik: Človeški faktor
*Zoran Drvenkar: Tako Iz nemščine je delo prevedla Urša Rebek.
*Mate Dolenc: Na Halkidiki
*Pawel Huelle: Kurirčka na kolesuIz poljščine je kratko zgodbo prevedel Niko Jež.
*Mojca Kumerdej: Pismo
*Mirko Kovač: Strah pred potovanjem Prevod dela iz hrvaščine v slovenski jezik je opravila Maja Novak.
*Marjan Tomšič: Vrnitev
3.0.2.4 Poletje v zgodbi IV
Četrti zvezek je izšel leta 2005 in obsega 193 strani. Sestavljen je iz petih kratkih zgodb slovenskih in štirih kratkih zgodb tujih avtorjev. Prva zgodba je bila prvič objavljena 2. julija 2005 v 151. številki Dela, deveta zgodba pa 27. avgusta 2005 v 198. številki časnika.
*Milan Dekleva: Izkušnje z daljavo
*Feridun Zaimoglu: HAHAHA - dragi prijatelj - dobri prijatelj - HAHAHAHA Iz nemščine prevedel Slavo Šerc.
*Feri Lainšček: Se spomniš, Maksi?
*Aidan Hynes: Žalujoč julija Iz angleškega jezika je delo prevedla Tina Mahkota.
*Milan Kleč: Veseli bratje
*David Albahari: Park Iz srbščine je kratko zgodbo prevedla Sonja Polanc.
*Marina Palej: Vetrnjaško v peklensko brezno V slovenščino iz ruščine prevedla Lijana Dejak.
*Polona Glavan: Ne bi zaplesala
*Marko Sosič: V senci.
3.0.2.5 Poletje v zgodbi V
Peto nadaljevanje Delovih poletnih zgodb je izšlo leta 2006. Zvezek ima 178 strani, vsebuje pa devet kratkih zgodb, in sicer pet izbranih slovenskih in štiri dela tujih avtorjev. Prva zgodba je bila v 150. številki Dela objavljena 1. julija 2006, deveta zgodba pa 26. avgusta 2006 v 197. številki dela.
*Kajetan Kovič: Pravila igre
*Ingo Schulze: Miš Iz nemščine prevedel Slavo Šerc.
*Veronika Simoniti: Babilon
*Vedrana Rudan: Moja debela zajčica Iz hrvaškega jezika je delo prevedela Damijan Šinigoj.
*Matjaž Brulc: Vprašanje za goloba
*Vlady Kociancich: Obroč mrtvih jezdecev Iz španskega jezika je kratko zgodbo prevedla Tina Malič.
*Franjo Frančič: Razredni sovražnik ali v grob mi sanj nasujte
*Melvin Burgess: V moški podobi Iz angleščine prevedel Jure Potokar.
*Breda Smolnikar: V senci pri kamniti mizi zbor sedi gospode žlahtne
3.0.2.6 Poletje v zgodbi VI
Šesti zvezek je izšel v letu 2007 in je sestavljen iz štirih slovenskih in štirih prevedenih tujih kratkih zgodb. Prva je bila objavljena 7. julija 2007 v 154. številki časnika Delo, osma zgodba pa 25. avgusta 2007 v 195. številki.
*Nejc Gazvoda: Dobra vila
*Zoé Valdés: Pokuševalka oceanov Iz španščine je delo prevedla Veronika Rot.
*Katarina Marinčič: Pokrov
*Andrej Kurkov: Čakajoč na veliko ribo Iz ruskega jezika je delo prevedla Lijana Dijak.
*Maruša Krese: Dan, ko se je testament izgubil
*Juli Zeh: Odselitev iz Tamtama Iz nemškega jezika je kratko zgodbo prevedel Slavo Šerc.
*Dušan Šarotar: Haustor ali Nož sa sadje
*Muharem Bazdulj: Džoni Iz srbščine prevedla Sonja Polanc.
3.0.2.7 Poletje v zgodbi VII
Zadnji zvezek pod naslovom Poletje v zgodbi je izšel leta 2009 v Novi Gorici. Druži osem kratkih zgodb štirih slovenskih in štirih tujih avtorjev in avtoric. Prva zgodba je bila 4. julija 2009 objavljena v 152. številki dela, osma zgodba pa 29. avgusta v 199. številki Dela.
*Andrej Lupinc: Patologija neke ljubezni
*Vladimir Arsenijević: Song to Mr. G Iz srbščine je delo prevedla Dijana Matković.
*Peter Rezman: Žlahta za žaro
*Michel Mettler: Gospod za eno noč Iz nemščine je delo prevedel Slavo Šerc.
*Vesna Lemaić: Androidel
*Rosa Beltrán: Otok na jezeru Iz španskega jezika je kratko zgodbo prevedla Veronika Rot.
*Janja Vidmar: Darovalec
*Alek Popov: Kovači Iz bolgarščine je delo prevedla Eva Šprager.
4 Odmevi v javnosti
Urednik Zdravko Duša je mnenja, da so slovenski bralci projekt kratke zgodbe v Delu dobro sprejeli.
Odgovorni so objavljanje kratke proze v poletnih mesecih dobro oglaševali. V začetku julija, pred objavo prvega izbranega besedila, je Delo vsako leto najprej predstavilo celoten nabor kratkih zgodb, potem pa še vsak teden znova s precej vidnim oglasom v časniku že sredi tedna napovedovalo novo sobotno "literarno poslastico". Tudi vsakoletno izdajanje kratke proze v knjižni obliki je bilo deležno pozitivnega odziva. Knjižice so izhajale v jeseni, v času Slovenskega knjižnega sejma. Uredništvo je pripravilo pogovore z nekaterimi avtorji in navdušilo javnost.
Na spletni strani Radia Študent je bil januarja leta 2004 objavljen članek Matjaža Brulca z naslovom ''O ljubezni in poletju v zgodbi dve''. Članek je kritika drugega zvezka kratkih zgodb ''Poletje v zgodbi II'', ki je izšel leta 2003. Matjaž Brulc, tudi sam pisec kratke proze, založniški projekt izdajanja kratkih poletnih zgodb v žepnoknjižni obliki označi kot pohvale vreden projekt, ki nudi bralcu veliko literarnih užitkov. Meni, da je bil glavni cilj urednika in njegovih sodelavcev predvsem ljudstvu približati prozna besedila slovenskih in tujih avtorjev in tako izboljšati bralne navade slovenskega bralca. Kratkih zgodb ne vidi kot tipičnega lahkotnega poletnega branja, temveč urednikov izbor močno pohvali. Pravi, da je Zdravko Duša uspešno izbral zgodbe priznanih in dobro uveljavljenih domačih in tujih avtorjev, ki bralcu postrežejo z resnimi, a ne dolgočasnimi in napornimi temami, ki bi bile neprimerne za poletno branje. Svoj prispevek konča z besedami: »Poletje v zgodbi II. ni zgolj nabirek odlične kratke proze od tu in tam. Je precej več kot poletno branje, tako kot ljubezen je tudi knjiga primerna za vse letne čase, pa poletje gor ali dol.«.
5 Viri in literatura