Pregledi v času nosečnosti

1 Uvod
opredeljujemo s tedni nosečnosti ali . To je obdobje polno pričakovanj, prijetnega upanja in spreminjanje nosečnice tako telesno kot duševno. Nosečnost delimo na prvo, drugo in tretje trimesečje. V teh obdobjih se plod različno razvija, opravijo pa se tudi ginekološki pregledi nosečnice. V obdobju nosečnosti so preventivni zdravstveni pregledi pri namenjeni zdravstvenemu nadzoru nosečnice in ploda, z namenom oceniti tveganja za neugoden izid nosečnosti. Predporodno zdravstveno varstvo se izvaja na primarni ravni, tako imenovanih službah za zdravstveno varstvo žensk.
1.1 Splošno o pregledih v nosečnosti
Pregledi in preiskave v nosečnosti, so načrtovani tako, da nosečnici postrežejo s čim več informacijami o njeni nosečnosti in razvoju ter stanju ploda. Nosečnica mora v času nosečnosti opraviti deset sistematičnih pregledov, dve ultrazvočni preiskavi ter izvesti individualna svetovanja. Prvi pregled nosečnice se opravi med 8. in 12. tednom nosečnosti, kjer se potrdi nosečnost. Naslednji sistematični preventivni pregledi so približno v 24., 28., 35. in 40. tednu nosečnosti, katere opravi izbrani ginekolog. V 20. tednu nosečnosti se izvede usmerjen pogovor z nosečnico in opravi se ultrazvočni pregled. Ostale sistematične preglede v 16., 32., 37., 38., in 39. tednu nosečnosti pa opravi diplomirana ali diplomirana babica. Prvi sistematični preventivni pregled nosečnice naj bo v času do 12. tedna nosečnosti. Če pride nosečnica na preglede prej (do 8. tedna nosečnosti), je do 12. tedna potrebna samo še ultrazvočna preiskava. Nosečnice se glede na strokovno oceno deli na ogrožene nosečnice in nosečnice z nizkim tveganjem za zaplete. Nosečnico poučimo o vzpodbujanju zdravega načina življenja v času nosečnosti, kar obsega redno gibalno aktivnost, zdravo in uravnoteženo prehrano, opustitev kajenja in pitje alkohola, uporabo in jemanju zdravil ter prehranskih dopolnil in izogibanje stresa.
1.2 Materinska knjižica
Na prvem pregledu pri izbranem ginekologu dobi vsaka nosečnica materinsko knjižico, ki je obvezna dokumentacija preventivnega programa nosečnic. V materinski knjižici so zabeleženi vsi podatki opravljenih pregledov, preiskav in morebitnih opozoril.
1.3 Nagelejeva formula
To je formula, s katero ginekolog izračuna predvideni datum poroda (PDP). Pri računanju PDP se upošteva prvi dan zadnje menstruacije, in sicer: prvi dan zadnje menstruacije + sedem dni + eno leto – trije meseci.
2 Prvo trimesečje
2.1 Prvi pregled v nosečnosti
Prvi pregled v nosečnosti sledi kmalu za tem, ko ženska ugotovi, da je noseča (pozitiven test nosečnosti, izostanek menstruacije, morebitne slabosti…). Prvi pregled nosečnice opravi ginekolog v času od 8. do 12. tedna nosečnosti, kjer potrdi nosečnost in opredeli stopnjo ogroženosti nosečnice in ploda. V primeru, da gre za ogroženo nosečnico se za nadaljnjo obravnavo poveže s sekundarnim centrom. S pregledi se oceni splošno zdravstveno stanje nosečnice, počutje nosečnice, preveri se stanje otroka, lahko se odkrijejo zapleti, nosečnico se izobražuje in pripravlja na starševstvo ter porod.
Prvi sistematični pregled nosečnice obsega pregled zdravstvene dokumentacije, pregled osebne, ginekološke in družinske anamneze za oceno tveganja, ginekološki pregled, bris materničnega vratu, v primeru, da je zadnji izvid starejši od 3 let, laboratorijske preiskave, preverjanje jemanja folne kisline, merjenje telesne teže in krvnega tlaka, individualno zdravstveno vzgojno izobraževanje, oziroma svetovanje in izdaja materinske knjižice.
Največ o stanju ploda nam na prvem pregledu pove ultrazvočni pregled, s pomočjo katerega se ugotavlja ali se plod nahaja v maternici, določi se število plodov, ugotavlja se vitalnost ploda, ugotovi se čas nosečnosti, oziroma gestacijsko starost ploda in izračuna se predviden datum poroda (PDP). Po prvem ginekološkem pregledu, ginekolog napoti nosečnico v laboratorij, da se opravijo laboratorijske preiskave krvi, testiranje na , , , in opravijo se preiskave urina.
2.2 Drugi pregled v nosečnosti
Drugi pregled v prvem trimesečju se mora opraviti v 12. tednu, kar pa obsega ovrednotenje nosečnosti, ki jo naredi ginekolog, nosečnico se stehta, izmeri se ji krvni tlak, pregleda urin in opravi se pregled materničnega vratu. V prvem trimesečju so možne tudi dodatne preiskave v nosečnosti, ki se še bolj priporočajo nosečnicam starim nad 35. let, in sicer: meritev (med 11. in 14. tednom nosečnosti), ter kariotipizacija – horionska biopsija (med 11. in 13. tednom nosečnosti, če nuhalna svetlina pokaže možnosti kromosomskih nepravilnosti).
3 Drugo trimesečje
V obdobju drugega trimesečja se pri nosečnici pregledi opravijo v 16., 20. in 24. tednu nosečnosti. V 16. tednu pregled lahko opravi diplomirana babica ali pa za samostojno delo usposobljena medicinska sestra. V 20. in 24. tednu pa pregled opravi izbrani ginekolog. Pregledi zajemajo pregled zdravstvene dokumentacije, potek nosečnosti in osebnega počutja od zadnjega pregleda, merjenje telesne teže in krvnega tlaka ter laboratorijske preiskave urina in .
Med 15. in 20. tednom nosečnosti se opravi presejalni THT test oziroma trihormonski test. Do tega so upravičene nosečnice, ki so stare med 35 in 37 let in v 12. tednu niso opravile nuhalne svetline.
3.1 Ehokardiografija
V drugem trimesečju se lahko opravi tudi fetalna ehokardiografija. Ta preiskava se lahko opravi zaradi suma na srčno napako pri plodu, pri prirojeni srčni napaki bližnjih sorodnikov, jemanju zdravil v zgodnji nosečnosti in še ob nekaj drugih razlogih. Poteka podobno kor vse druge ultrazvočne preiskave, a je ta usmerjena v zgradbo in delovanje plodovega srca. Preiskava se sicer lahko opravi že od 15. tedna naprej, a je najbolj optimalen čas za izvedbo te preiskave med 18. in 23. tednom nosečnosti.
3.2 Morfologija ploda
V 20. tednu se zopet opravi pregled nosečnice, poleg tega pa se opravi še morfologija ploda. Morfologija ploda je ultrazvočna preiskava, ki se opravi med 20. in 23. tednom nosečnosti. S pomočjo te preiskave lahko natančno ocenimo ali je razvoj ploda pravilen ali so prisotne kakšne nepravilnosti. V tem času lahko glede na rast ploda spremenimo tudi predviden datum poroda, poleg tega pa lahko določimo tudi spol. Ocenjujemo tudi znake morebitnih kromosomskih ali drugih nepravilnosti. Najpogostejša kromosomska nepravilnost je . V primeru sumljivih znakov lahko opravimo še DNA Nifty test in .
3.3 DNA Nifty test
Je neinvazivni presejalni test, za katerega potrebujemo eno epruveto krvi nosečnice. Rezultati iz laboratorija v tujini pridejo v manj kot enem tednu. Zanesljivost tega testa je 99% in za plod ni škodljiv, medtem ko je amniocenteza 100% zanesljiva, vendar obstaja tveganje za splav.
Pregled v 24. tednu nosečnosti opravi izbrani ginekolog in poteka tako kot ostali, poleg vseh osnovnih preiskav pa se posluša še plodove srčne utripe. Opravijo se tudi meritve pretoka v arteriji uterini, kot presejalni test za razvoj in zastoja rasti ploda.
4 Tretje trimesečje
To je zadnje obdobje nosečnosti. V tem obdobju poteka razvoj možganov otroka, obrazne poteze so že izoblikovane pri 30. tednu nosečnosti, prav tako pa se tu pričakuje, da se otrok obrne z glavo navzdol in tako ostane do poroda. V 31. tednu nosečnosti, se otroku nabira vedno več maščevja in plod že dobiva podobo, ki jo bo imel po rojstvu. V 32. tednu plod dobiva preko matere protitelesa in si na podlagi tega gradi za kasnejšo odpornost po porodu. Za 35. teden nosečnosti je značilno, da se plod počasi spusti, kar mami malo olajša dihanje, hkrati pa se poveča pogostost uriniranja, saj plod vedno bolj pritiska na mehur. V 36. tednu ima plod v maternici vedno manj prostora in zato mati občuti skoraj vsak gib otroka. V 37. tednu nosečnosti, se v črevesju ploda nabira , oziroma prvo blato. V 38. tednu so pljuča ploda popolnoma pripravljena za samostojno življenje, kar pa nakazuje, da je plod pripravljen na porod, prav tako pa plod dobiva protitelesa preko . V 39. in 40. tednu se praviloma pričakuje porod.
4.1 Ultrazvok
Ultrazvok je v veliko pomoč pri spremljanju rasti in razvoja ploda ter pri razjasnitvi katerekoli težave, ki lahko nastopi v nosečnosti. V tretjem trimesečju omogoča spremljanje rasti ploda in oceno plodovega stanja z merjenjem pretokov. Drugi morfološki ultrazvok opravi ginekolog po svoji presoji, če je trebuh premajhen ali prevelik, če ne more oceniti lege ploda ter če ima nosečnica kakšno , ki bi lahko povzročila zaplete v nosečnosti.
4.2 Kardiotokografija
Kardiotokografija ali CTG je neprekinjeno elektronsko spremljanje frekvence plodovih srčnih utripov in materničnih popadkov. CTG se izvaja 20 minut in končni rezultat, nam prikaže zapis srčnega utripa otroka in aktivnost maternice.
Pri vsakem pregledu, se opravi splošni pregled nosečnice, to zajema meritve teže, krvnega tlaka, rast maternice in pa meritev plodovih srčnih utripov. Izvedejo se laboratorijske preiskave in sicer tretja ponovitev testov hemograma in urina ter toksoplazmoze, če je bil zadnji izvid negativen, ter test na hepatitis B, če še ni bil opravljen.
V 36. tednu nosečnosti se izvede zunanja porodniška preiskava, ki pokaže lego, ustavo, držo in položaj ploda. Ginekološki pregledi po 38. tednu nosečnosti, zajemajo pripravo materničnega vratu in maternice na porod. Če nosečnica ne rodi na predviden datum in če je noseča že 40 tednov, se potem naroča nosečnico na preglede na tri do štiri dni. Na teh pregledih, se z ultrazvokom ocenjuje zrelost in količino plodovnice, z CTG-jem pa vitalnost ploda. Poleg tega, pa se izvede tudi vaginalni pregled nosečnice, s katerim ocenimo kdaj je maternično ustje zrelo za sprožitev poroda.


Dobrave pred 1800

1 Prve omembe krajev
*28. 8. 1354 Oberhard [Zgornja Dobrava] (HHStA AUR)*13. 7. 1368 ze Hard [Zgornja Dobrava, Spodnja Dobrava] (HHStA AUR)
*13. 7. 1368 ze Meyssach [Mišače] (Listina: HHStA AU)
*1436 zu Hard (FK Cel. I, fol. 37)
*1456 zu Hard (FK Cel. III, fol. 3)
*1457 zu Hard (FK Cel. IV, fol. 29)
*1457 zu Meyssach (FK Cel. IV, fol. 29)
*1481 pach Lipnicz [potok Lipnica]
*1498 am Niderhard genannt Nadabra [Spodnja Dobrava] (Urbar gospostva Radovljica 1498.: ARS, AS 174, Terezijanski kataster za Kranjsko, šk. 246. (1498) f. 61, f. 109.)
*1498 Hard (Urb. Radovljica, f. 97, 98)
*1498 am Niderhard (Urb. Radovljica, f. 109)
*1498 Mischacz [Mišače] (Urbar gospostva Radovljica 1498.: ARS, AS 174, Terezijanski kataster za Kranjsko, šk. 246. (1498) f. 67.)
*1498 Hard [Zgornja Dobrava, Spodnja Dobrava] (Urbar gospostva Radovljica 1498: ARS, AS 174, Terezijanski kataster za Kranjsko, šk. 246. (1498) f. 97, 98.
*1498 im Krawt [Lipnica] (Urbar gospostva Radovljica 1498.: ARS, AS 174, Terezijanski kataster za Kranjsko, šk. 246. (1498) f. 109.)
*1498 Leibnitz, in der Lebnitz [Lipnica] (Urbar gospostva Radovljica 1498.: ARS, AS 174, Terezijanski kataster za Kranjsko, šk. 246. (1498) f. 100, 110 in 112.) -- Milko Kos, ''Gradivo za historično topografijo Slovenije (za Kranjsko do leta 1500)''. Ljubljana: Inštitut za občo in narodno zgodovino Slovenske akademije znanosti in umetnosti, 1975;
Hard je v stari visoki nemščini pomenilo 'gozd', 'planota' ali 'gora', kar precej ustreza slovenskemu pomenu dobrava 'valovit ravninski svet, deloma porasel z drevjem'. Starejši slovarji navajajo za dobrava 'majhen gozd', 'gaj' (Pleteršnik) kot nasprotje gole planine. Ime razkriva, da je bila planota poraščena z listnatim gozdom. Dob je v slovanskih jezikih tudi 'hrast', vendar to ne pomeni nujno, da so na Dobravi rasli hrasti.
O krajevnem imenu Mišače je spotoma pisal France Bezlaj v ''Slovenskih vodnih imenih'' (2. knjiga, Ljubljana, 1961) pri vodnem imenu Mišatovec, ko je z imenoma Mišatovec in Mišetnica, za kateri je zatrdil, da izvirata iz slovanskega osebnega imena *Myšęta, primerjal krajevno ime Mišače pri Radovljici. Pri tem imenu se je ustavila tudi Jožica Škofic, ko je v članku za Merkujev zbornik razlagala ledinska in krajevna imena okrog Kamne Gorice. Takrat sem ji podal svojo razlago imena Mišače, ki jo je tudi priobčila.
Menim, da ima Bezlaj prav, ko ime Mišače izvaja iz slovanskega (staroslovenskega) osebnega imena, le da ne pove natančneje, za katero podstavo gre. Podstava je namreč zloženo osebno ime, katerega drugi del predstavlja sestavina -mysl' (danes 'misel'). Primerjalno slovansko, zlasti dobro dokumentirano staropoljsko imensko gradivo jasno kaže, da so staropoljska osebna imena Myszak, Myszek, Myszko, Myszyna izpeljana iz zloženih osebnih imen Myślibor, Myślimir ali Dobromyśl, Drogomyśl ipd. V najstarejših listinah od 9. do 13. stol. je na takratnem slovenskem etničnem ozemlju, ki je obsegalo tudi dobršen del današnje Avstrije, izpričanih kar nekaj tovrstnih osebnih imen, npr. Godimysl', Dobromysl', Premysl', Našemysl', Domysl', Mysl'. Iz zloženih imen so se tvorile okrajšane in ljubkovalne oblike na -ak, -ec, -ko, -ę in -ęta. Iz teh oblik osebnih imen pa so se s priponami, ki so v celem slovanskem svetu enake, tvorila krajevna imena. Najpogostejši sta bili svojilna pripona -jь in stanovniška pripona -jane. Podstava za obravnavano krajevno ime je bila osebno ime *Mišak, ki je nastalo iz enega od zgoraj naštetih imen na -mysl'. Mišak je s svojilno pripono -jь oz. -je (za srednji spol) tvoril krajevno ime Mišač-e (selo, polje), tej obliki pa se je pridružila še stanovniška pripona -(j)ane in nastalo je ime Mišačane, ki je pomenilo 'prebivalci Mišačega, tj. Mišakovega sela'. Daljša oblika Mišačane se je skrčila nazaj v Mišače in le množinska oblika priča, da je ime sprva zvenelo Mišačane. Z Mišačami primerljivo krajevno ime je npr. Čabrače (v Poljanski dolini), nastalo iz staroslovenskega osebnega imena Čabrat (ča- od glagola čajati 'čakati', brat v pomenu 'brat'), ali Prebačevo, nastalo iz osebnega imena *Pribak (ta pa iz Pribigoj ali Pribislav). Antroponim *Mysl' je vsebovan tudi v vodnem imenu Mislinja in krajevnih imenih Mišlje na Koroškem, Misliče in Tomišelj. -- Silvo Torkar v pismu M. Hladniku 24. 8. 2015
Seveda sta jim bili že znani oni živali, ki sta bili in sta še v večni borbi, namreč pes in mačka. Dokaz temu so nam Pasjek, Maček in Mačje, Mačkova vas in Mačkovec, Mačkin hrib in Mačji dol. Za mačjo hrano je bilo že tedaj skrbeno; ponjo je hodila mačka na Mišače pri Radovljici. -- Evgen Lah: ''Ljubljanski zvon'' 1893 (13/4)
2 Iz urbarjev
Urbar radovljiškega gospostva naj bi bil prepis starejšega urbarja izpred leta 1485. Kaže nekdanjo ortenburško posest na zgornjem Gorenjskem, kjer je bilo največje naselje Ljubno (Levfel) s 24 kmetijami. Nad tokom Save sta nastali naselji Dobrava (Nider Hard) in Mišače (Mischatz), nekaj kmetij je bilo tudi v Kamni Gorici (Stainpüchel) in Kropi (Chropp). -- Gašper Oitzl: Poselitvena slika zgornje Gorenjske v srednjem veku. ''Kronika'' 2016
Prvi radovljiški urbar (1498) med mlini v Lipniški dolini omenja mlin na Dobravi: »Tu je tudi mlin, ki je nekoč dajal 50 soldov, voda ga je opustošila in je zapuščen.« Hiš je bilo tedaj na Dobravah 8. -- ''Radovljiški zbornik'' 1992
Drugi radovljiški urbar (1579). Za mlin s tremi pari koles in stopami so letni plačevali po 30 krajcarjev činža, »na Dobravi Benedikt Hafner«. Hiš je bilo tedaj na Dobravah 11 (7 hub in 4 kajže). -- ''Radovljiški zbornik'' 1992
1579 Hüeben an der Petze ob Hardt: Juri Pezer ist vor ainer ganzen [...] (Radovljiški urbar 1579)
"Marko Kordež, kajžar na Mišačah, plačuje od vrta pri rudnih jamah na Vrečah 4 krajcarje činža." -- Zemeljska bogastva Lipniške doline. ''Vigenjc'' 2003
3 22. oktobra 1571
Zadolžnica župnika v Mošnjah Hieronima Winterja Martinu Jurkočicu, Ljubljana, 22. oktobra (1571) -- Župnik izjavlja, da mu je Martin Jurkočic posodil 84 goldinarjev, s
katerimi je poravnal davčne zaostanke za tri leta 1568, 1569 in 1570 in odkupil dve, zaradi teh zaostankov zaseženi kmetiji. Zato je župnik Jurkočicu prepusti v triletni užitek žitno desetino v vasi Dobrava pri Sv. Križu in v Kropi; od te desetine mu pripada vsak tretji snop. -- Vicedomski urad za Kranjsko (13. st.–1747). ARS. 287–290.
4 Sojenje mošenjskemu župniku zaradi čarovništva, 1668/69
Prvi je prišel na vrsto Primož Kosem iz Dobrave, podložnik radovljiške graščine, in je izpovedal, da je župnik Novak pred dvema leti na veliko soboto res potegnil botri Jeri Čačevki pri krstu vpričo botra Lorenca Horvata svečo iz rok in jo vrgel na tla.
Tudi Janez Justin iz Dobrave, podložnik radovljiške graščine, je videl, da je vzel župnik Novak pred kakimi šestimi tedni cerkovniku po podeljenem krstu svečo iz rok in jo, pokrižavši otroka na glavi, vrgel na tla. Povedal je tudi, da se je pred približno osmimi leti, ko je župnik Novak maševal v Dražgošah pri sv. Luciji, kmalu po njegovi maši usula toča, ker ni dovolil, da bi se bilo proti hudi uri zvonilo. To trditev pa pobija župnik iz Krope, Peter Tomažin, ki pravi, da je bil takrat tudi navzoč in je tam maševal, in Boštjan Šigan, ki trdi, da je tedaj res pobila toča, ni pa res, da bi bil kdo prepovedal zvoniti, saj se je zvonilo med mašo in zoper hudo uro in oba sta v hiši Matije Kalčiča tudi zmolila molitve zoper hudo uro. To potrjuje tudi Primož Kosem, ki je bil tedaj zraven. Vest o župnikovi krivdi so raznesle neke stare klepetulje: Školastika, žena Fortunata Macola, Eva, žena Matija Macola, in Lenka, žena Blaža Pavliča. Te so tudi govorile, da so videle župnika in gospo Macol v hudournih oblakih, pa so morale na tožbo gospe Macol, pred rudarskim sodnikom (Bergrichter) Janezom Pernerjem zaslišane, ker niso mogle nič dokazati, to obrekovanje preklicati.
Prišel je na zaslišanje tudi Primož Lenc iz Dobrave, podložnik radovljiške graščine, in je povedal, da je šel o župniku Novaku res tak glas, toda bolj v drugih župnijah kakor v domači. Navedel je slučaj pri sv. Luciji v Dražgošah pred približno dvema ali tremi leti, kjer je toča čisto vse pobila. Zakrivil je pa to on, ker ni skrbel, da bi se bilo zoper hudo uro zvonilo. Da bi ga bili tedaj v oblakih videli, o tem ljudje nič ne vedo. O tem bi vedel kaj povedati Primož Pezdeč iz Prezrenj pri Radovljici in Gašper Blejc iz iste vasi, ki sta nekoč prišla z otrokom h krstu in župnika do polnoči nista našla.
Vdova Marina Pisanc, zdaj omožena Pohar, se je prišla pritožit, da jo je župnik trdo stiskal pri zemljiških dajatvah; Matej Bodljaj iz Dobrave je povedal, koliko je župnik računal, ko mu je previdel staro ženico; Jera Sušnik, koliko je računal za pogreb njenega sina, ki so ga ubili; Helena Aleš, vdova s tremi prosjaškimi otroki, koliko je od nje zahteval za pogreb njenega moža, in ker ni mogla plačati, je dve leti ni pustil k spovedi – morala jo je opraviti v tuji župniji. Tudi glede denarja cerkve sv. Križa, ki jo je upravljal, so mu očitali nerednosti, spet drugi druge trdosrčnosti.
Poklican je bil potem Matija Pogačnik iz Prezrenj, podložnik radovljiške zemljiške gosposke, 50 let star in župniku nič sovražen. Povedal je, da imajo župnika Novaka za čarovnika ne samo v domači župniji, ampak tudi v sosednih, tako v Kropi, v Selcih in v Bitnjem. V Kropi so kovači za njim vpili: Coprnik, coprnik! V Dražgošah so ga krivili toče, v Bitnjem in v drugih krajih pa slane. Pred kakimi tremi leti je bil on in župan iz Dobrave, Matija Bodljaj, pri župniku na kosilu in ob tisti priliki je župnik pripomnil, da ga imajo mnogi za čarovnika, na kar je priča dejal: »Gospod, lahko bi bili, če bi hoteli!«, na kar je rekel župnik: »Če bi te slabotnejši, kot si ti, srečal na poti in bi ga ti lahko izropal, bi ti tega ne storil zaradi samega sebe, ampak bi ga pustil, da gre mimo.« Imel sem tedaj vtis, da je to rekel zavoljo sebe. Dolžili so ga pa čarovniških dejanj že približno pred 20 leti, ko je bil pregnan iz župnišča. Kakih dejanj pa ne ve navesti.
Poklican je bil nato Andrej Vargl iz Dobrave, radovljiški podložnik, približno 80 let star. Težko je prišel in šele ob treh popoldne. Povedal je, da je pač slišal govorjenje o takem sumničenju, pa ga ni verjel. Vprašan, zakaj so ljudje župnika v tem sumničili, je povedal o Dražgošah in Crngrobu in da so ljudje nanj vpili, češ da je on naredil točo in slano. Ko je bil zaradi prepirov pregnan iz župnije, on (priča) ni bil med zarotniki, pač pa je moral plačati, kakor drugi soseščani, nanj pripadajočo kazen 11 liber surovega masla. Za kako posebno župnikovo čarovniško dejanje pa ne ve. Glede krstne sveče, ki jo je župnik ob krščevanju botri iztrgal iz rok in vrgel po tleh, so bili zaslišani in so potrdilno izpovedali: Lovrenc Horvat iz Dobrave, radovljiški podložnik, star približno 40 let; Jera Sušnik iz Dobrave, žena Mateja Sušnik, ki je bila botra; Gregor Reš in Luka Pohar, prvi star 40 let, je bil boter, drugi priča (asistens) pri krstu; Justin z Dobrave, star 30 let, radovljiški podložnik, ki je bil tudi priča pri krstu – vsi so bili očividci omenjenega župnikovega dejanja. Ko je bila Jera Sušnik botra, je vrgel svečo proti oltarju sv. Štefana, nad čemer so se vsi, ki so takrat pri božjem grobu molili, silno pohujševali. --
5 Popis prebivalstva 1754
Kmetje iz vasi Zgornja, Srednja in Spodnja Dobrava, Prezrenje in Podnart so bili vsi podložni gospostvu Radovljica, kar je, kot smo doslej videli, zelo redko. Ne vemo ali tvorijo svojo sosesko. V Dobravah prevladujejo kajžarji, nekaj je kmetov, eden je polovični, najdemo tudi gostače in to celo pri kajžarjih. Podobno je tudi v Prezrenjah in Podnartu. Zadnja je vas Mišače, kjer kot zemljiški gospod prevladuje gospostvo Radovljica, najdemo pa podložne tudi tamkajšnji cerkvi, župniji Mošnje ter po enega gospostvoma Bled in Kamen. Dva radovljiška podložnika imata polovične kmetije. Če je bil popisovalec Erlah dosleden, nas preseneča majhno število obrtnikov. -- Stane Granda: Slovensko rodoslovno društvo.
Od 14 hiš na Mišačah jih je bilo mogoče identificirati sedem (Tomažovec, Matijovec, Pogvajen, Komar, Koničar, Blek, Metelnik), pri drugih to ni bilo mogoče, ker so se priimki v njih med 1754 in 1827 zamenjali. Še manj ujemanja je pri 47 hišah na Dobravah. Sledljivost otežuje dejstvo, da domačije leta 1754 niso bile popisane v enakem zaporedju, kot so bile v 19. stoletju oštevilčene hiše. Od okroglo 30 različnih priimkov na Dobravah se jih sto let pozneje polovica ohranila, druga polovica pa je izginila, kar govori o precejšnji spremenljivosti naselitve.
die in dem dorff Dobraua (Dobrava) Pressrene (Prezrenje) und Podtnardt (Podnart) wohnende gehören alle unter die herrschafft Radmanstorff [gospostvo Radovljica]
dorff Dobraua [Zgornja, Srednja, Spodnja Dobrava]
Andree Spendau keuschler [kajžar] 59. sein weib [njegova žena] Catharina 58. sohn [sin] Lucas 20. Georg 16. [pri Šlibru, Sr. Dobrava ali Kožar ali Očak z Zg. Dobrave?]
Warthelme Debelakh bauer [kmet] 46. sein weib Catharina 30. sohn Andree 5. tochter [hči] Maria 12. Hellena 8. Agnes ½. inwohnerin [najemnica] Hellena 50.
Joseph Debelakh bauer 52. sein weib Hellena 40. sohn Casper 20. Joseph 16. Primus 9. tochter Margareth 13. sein schwester [njegova sestra] Hellena 30. bruder [brat] Lucas 27.
Mathias Querhan keushler 45. sein weib Maria 35. sohn Joseph 10. tochter Maria 7.
Valentin Wessiakh [Bizjak] bauer 40. sein weib Elisabeth 30. tochter Elisabeth 10. Maria 7. kneht [hlapec] Jacob Wodlai 18. magdt [dekla] Ursula 18. [Bodlaj, Sr. Dobrava]
Joseph Koscher keuschler 40. sein weib Anna 31. sohn Georg 9. Warthelme 7. tochter Elisabeth 11. Hellena 5.
Valentin Michelitsch bauer 60. sein weib Ursula 50. sohn Mathias 8. Joannes 3. tochter Maria 16. Elisabetha 14. [Črvič, Sr. Dobrava]
Casper Stroy keuschler 60. sein weib Maria 59. sohn Primus 35. sein weib Helena 27. söhndel [sinček] Joannes 6. Anton 4. töchterl [hčerkica] Maria 2.
Simon Prappretnig keuschler 25. sein weib Lucia 20. tochter Agnes 2. Gertraudt 12. wohen [12 tednov] dessen bruder Andree 27. Lorenz 18. magdt Margaretha 17.
Warthelme Kordesch keuschler 45. sein weib Maria 45. tochter Elisabetha 15.
Joannes Schliber keuschler 40. sein weib Maria 35. sohn Antonio. Thomas 4. tochter Maria 2. Ursula ½.
Jacob Stroy keuschler 43. sein weib Margaretha 34. sohn Mattheus 12. Andree 9. tochter Catharina 7. Agnes 1 ½.
Gregor Nouagkh [Novak] keuschler 60. sein weib Ursula 48. tochter söhndl Gregor 3. lokharin [pestunja] Maria 8.
Thomas Hrobath keuschler 35. sein weib Anna 25. sohn Joannes 12. Jacob 4. Casper ¼tl.
Lucas Schliber keuschler 28. sein weib Agnes 23. sohn Joannes 2.schwester Ursula 30.
Joseph Schoberl keuschler wittiber [vdovec] 60. sein ayden [zet] Mathias Erkher 33. sein weib Maria 22. sohn Andree 5. Joannes 1. tochter Ursula 3.
Jacob Plettner keuschler 25. sein weib Hellena 25. tochter Hellena 7. lokharin Margaretha 9.
Martin Golob keuschler 64. witiber sein sohn Matheus 34. sein weib Maria 34. tochter Elisabeth 9.
Nicolaus Fischter keuschler und millner [mlinar] 20. sein weib Elisabeth 14. ihr schwester Maria 5. die alte mutter Ursula 45. kneht Alexius 14.
Joannes Resman ½ bauer 50. sein weib Hellena 45. tochter Margaretha 15. Ursula 13. Maria 7.
Michael Nouagkh keuschler 40. sein weib Elisabeth 20. sohn Mattheus 9.
Andree Plettner keuschler 50. sein weib Maria 52. sohn Jacob 14. tochter Maria 17.
Andree Tauzin 25. sein weib Ursula 19. die alte mutter Lucia 45. inwohner Lucas Contrat 37. sein weib Lucia 30.
Primus Pesdetsch keuschler 25. sein weib Maria 25. tochter Maria 5. Ursula und Hellena zwilling 3. Margaretha schwester 16. item schwester 14.
Andree Fischter keuschler 30. sein weib Margaretha 27. sohn Simon 9. Joannes 7. Lucas 5. Andree 1.
Georg Stroy ½ bauer 25. sein weib Agnes 25. sohn Simon 3. tochter Hellena 5. bruder Petter 20. magdt Maria 17.
Georg Justin 36. sein weib Maria 36. tochter Magdalena 6. Maria 3.
Warthelme Hrobath keuschler wittiber 50. sein sohn Franz 26. sein weib Maria 20. sohn Andree 5. Valentin 2. Georg 1. bruder Andreas 23. Lucas 20.
Andree Kodras 28. sein weib Maria 28. sohn Georg 5. Mathias 3. Anton ½. Inwohnerin Elisabeth 30.
Jacob Prettner keuschler 37. sein weib Maria 18. sohn Mattheus 1 ½. die alte mutter Maria 56. schwester Hellena 18.
Jacob Smrekhar keuschler 36. sein weib Ursula 27. sohn Martin 7. tochter Agnes 10. Magdalena 4. Maria 1 ½.
Sebastian Spendau keuschler 30. sein weib Ursula 27. sohn Lucas 1 ½. tochter Elisabeth 3. die alte mutter Maria 60.
Georg Gogalla keuschler 25. sein weib Hellena 25. sohn Mattheus 1 ½. Jacob 5. wohen tochter Maria 2. die alte mutter Ursula 50.
Maria Pfeipfferin wittib keuschlerin 45. sohn Anton 16. Marco 8.
Valentin Justin keuschler 40. sein weib Maria 35. sohn Joseph 16. Valentin 5. tochter Ursula 13. Hellena 8. Margareth 2.
Joannes Spendau keuschler wittib 60. sein ayden Michael Debelakh 40. sein weib Anna 30. sohndel Primus 5. Warthelme 2 ¾tl. tochter Anna 1.
Andree Pfeipffer keuschler ledig [samski] 20. dessen schwagerin [svakinja] Maria wittib 34. tochter Urusla 4. bruder des Andree Joannes 22.
Gregor Spärouiz 28. sein weib Agatha 20. sohn Thomas 5. Andree 3. tochter Ursula ½. magdt Maria 15.
Joannes Wenedititsch [Benedičič [pri Mikvavžovcu? keuschler 50. sein weib Margareth 60. sohn Warthelme 24. dessen weib Lucia 23. tochter Maria 14. tag [14 dni] hierth [pastir] Andreas 14. tochter des alten Ursula 19.
Matthias Schliber keuschler 45. sein weib Maria 30. sohn von der erste ehe [sin iz prvega zakona] Anton 20. Georg 18. Joannes 15. von der anderten ehe sohn [sin iz drugega zakona] Anton 3. tochter Hellena 7. Elisabeth 5. schwester Lucia 30.
Joseph Contrat 36. keuschler sein weib Hellena 30. sohn Mattheus 10. Casper 5. Joseph ¼tl. tochter Agnes 6. inwohnerin Magdalena 43.
Warthelme Penner keuschler 50. sein weib Ursula 40. sohn Warthelme 14. inwohner Georg Justin 30.
Lucas Koschier bauer 40. sein weib Magdalena 35. sohn Simon 20. Matthias 13. Lucas 9. Blasius 7. Valentin 5. tochter Maria 14. der alte vatter Marco 60.
Maria Pessditschin wittib keuschlerin 40. tochter Helena 18.
Ursula Kordeschin wittib messnerin 50. sohn Joannes 18. tochter Helena 20. Catharina 14.
Matin Stueller keuschler 50. sein weib Dorothea 40. sohn Joannes 18. Thomas 12. Mattheus 6. Andree 2. der alte vatter Georg 72. inwohner Primus 70.
Warthelme Wernegkher keuschler 60. sein weib Gertraud 60. sein sohn Leonardt 30. sein weib Helena 31. sohn Joseph 6. Jacob 3. tochter Maria 8. Margareth 14. tag.
inwohner in den Kappuschischen haus Valentin Schliber wittiber 62. inwohnerin Hellena Debelakhin 30. inwohner Georg Wodlay 63. sein weib Elisabeth 62. sohn Matthias 24. inwohnerin Margareth Michelitschin wittib 50. ihr sohn Simon 19. tochter Maria 25. Helena 17.
dorff Mischätsch [Mišače]
Georg Resman keuschler unter herrschafft Radmanstorff (gospostvo Radovljica) 38. sein weib Maria 37.
Lucas Wohinz keuschler unter obbige herrschafft [pod zgornjo gospodo] 30. sein weib Maria 25. sohn Valentin 6. inwohner pettler [berač] Joseph 39. sein weib Gertraudt 35. sohn Thomas 5. tochter Maria 15.
Primus Weriz keuschler unter obbige herrschafft 40. sein weib Maria 30. sohn Anton 2. tochter Maria 6. der alte vatter Andreas 70. bruder Georg 35. Jacob 26.
Simon Debelakh keuschler unter obbige herrschafft 19. sein weib Elisabeth 23. bruder Fortunat 14. die alte mutter Maria 50.
Joannes Kodrass keuschler unter obbige herrschafft 60. sein weib Margareth 40. tochter Maria 12.
Mathias Globotschnig bauer unter die kürchen S. Petri zu Radmanstorff (cerkev sv. Petra v Radovljici) 29. sein weib Maria 21. sohn Georg 3. Casper tl. kneht Urban 18. lokharin Ursula 12.
Martin Kodrass ½ bauer unter die herrschafft Radmanstorff (gospostvo Radovljica) 53. sein weib Margareth 42. dessen ayden Joannes Wostianziz 24. sein weib Ursula 20. magdt Maria 12.
Joseph Wostianziz bauer unter dem pfarrhoff zu Moschnach (župnija Mošnje) 45. sein weib Elisabeth 40. sohn Anton 15. Mattheus 5. tochter Agnes 10. Elisabeth 7. Ursula ½. inwohner Gregor Koschier 20. Jacob 24. schwester Agnes 26. die alte mutter Maria 60.
Martin Poglayen ½ bauer unter die herrschafft Radmanstorff (gospostvo Radovljica) 52. sein weib Ursula 48. sohn Joseph 19. tochter Ursula 20. Maria 15. inwohnerin Agnes 40. tochter Maria 5.
Michael Bostianziz bauer unter die herrschafft Radmanstorff 60. sohn Martin 40. sein weib Maria 38. sohn Warthelme 2. tochter Maria 10. Margareth 8. Hellena 4.
Lucas Schliber bauer unter die herrschafft Veldes (gospostvo Bled) 74. sohn Casper 44. sein weib Maria 34. sohn Petter 10. Joannes 4. tochter Anna 12. Maria ¼. bruder des Casper [Gašperjev brat] Lorenz 40.
Thomas Schliber bauer unter die herrschafft Stein (gospostvo Kamen) 35. sein weib Agnes 32. sohn Joseph 4. Warthelme 2. tochter Maria 10. Agnes 8. Hellena 6. Ursula ½.
Michael Köscher bauer unter die herrschafft Stein 28. bruder Andree 11. schwester Maria 18. Eva 16. Magdalena 15. die alte mutter Agnes 55. inwohner Valentin 50.
Elisabetha Koschierin keuschlerin wittib unter die herrschafft Radmanstorff (gospostvo Radovljica) 42. tochter Maria 17·inwohner Anton Novakh 45. sein weib Elisabeth 42. sohn Lucas 3. tochter Hellena 6.
Actum pfarrhoff Moschnach (Mošnje) die 16. Junii 1754.
Thomas Erlach pfarrer alda manu propria
-- ''Gorenjske družine v 18. stoletju:'' [Popis prebivalcev župnij] iz izvirnih listinskih zapisov transkribiral Tone Krampač. Celje: Mohorjeva družba; Ljubljana: Inštitut Karantanija, Slovenska matica, 2016.
Opomba k Mišačam. Popisanih je šest kmečkih družin, dva sta polkmeta in devet je družin hišarjev oz. bajtarjev. Nekaj hišarjev je živelo pri kmetih, saj je bilo samo 14 hiš. Hišnih številk še ni bilo, iz vrstnega reda zapisanih priimkov pa ni težko ugotoviti, da so začeli s popisom od zgornje hiše na Mišačah navzdol. Začeli so pri Metelniku in končali pri Tomažovcu. -- Rok Gašperšič: ''Monografija vasi Mišače''
6 Cerkev
Vikariat 1788. Tam, kjer še niso bili izpolnjeni vsi pogoji za ustanovitev nove župnije, so začasno ustanovili lokalijo ali vikariat. Tako so nastali leta 1783 vikariati v Zasipu (župnija šele 1901), v Blejski Dobravi in v Lešah (župnija 1862). Leta 1785 v Ratečah (župnija 1848). Leta 1788 v Koroški Beli (župnija 1815) in sv. Križa na Dobravi (župnija 1876) ter leta 1789 še duhovnija Bohinjska Bela (župnija 1876). -- France Martin Dolinar: Oris zgodovine (pra)župnije Radovljica. ''Mohorjev koledar'' 1995.
Nastanek župnije Dobrava. V času Jožefa II. so se tudi na radovljiškem območju lotili preurejanja župnij. V letih 1783 do 1792 so iz delov radovljiške nastale nove župnije: Leše, Lesce, Rodine in Begunje, iz dela župnije Podbrezje je leta 1786 nastala župnija Ljubno in iz dela župnije Mošnje leta 1788 župnija Dobrava. -- Jože Žontar: Radovljiški podložniki. ''Radovljiški zbornik'' 1992
1668, Novak
1788–1792, Karol Benegalia. "Tega nahajamo kot župnika v Bohinjski Srednji Vasi l. 1773." (Josip Lavtižar: ''Zgodovina župnij'', 1897)
1792–1796, Fortunat Risser (po Lavtižarju) oz. "Lokalkaplaney Dobrava. Herr Fortunat Riſer, Lokalkaplan" (po ) oz. "Lokalkaplanei Dobrava. Hr. Fortunat Riſer, Kaplan" (po ''Instanz Schematismus für das Herzogthum Krain'', 1796)
1796–1800, Matevž Jegrischeg, "bivši stolni kapelan v Ljubljani. Dobil župnijo Bohinjsko Bistrico, kjer je umrl 18. maja 1812" (Lavtižar) oz. "Lokalkaplaney Dobrava. Hr. Matthäus Jegrischeg, Lokalkaplan." (''Instanz Schematismus für das Herzogthum Krain'', 1798; ''Catalogus Cleri Archi:Dioecesis Laba Anno'' 1798 )
7 Uprava in drugo
Mišače. Vas je spadala pod dobravskega župana. Kot podložnika na hubah Radovljiškega gospostva sta omenjena kmeta Jakob in Ahac z Mišač. Imela sta podobno visok davek, imenovan činž, kot Zalošani. Jakobova huba je imela nekaj višji davek od Ahacove, ker je bila verjetno večja. Davek so odvajali trikrat letno, opraviti pa so morali tudi štiri dni tlake na Hotinu, tako kot sosednje vasi. Kateri današnji kmetiji stojita na mestu teh dveh hub, ni mogoče ugotoviti. Obstajale pa so še najmanj tri hube v lasti župnišč, torej je bilo leta 1498 na Mišačah najmanj pet hub. -- Rok Gašperšič: ''Mišače – monografija vasi''
1770 je bil po pruskem zgledu uveden konskripcijski sistem. Ukazano je bilo oštevilčenje hiš – skupina hiš z zaporednimi številkami je postala števni oddelek ali konskripcijska občina. Te popisne občine so v glavnem nastale v mejah tedanjih far, njihova glavna naloga pa je bila vodenje evidence vojaških obveznikov. Tako so Mošnje dobile svojo občino. -- ''Fara Mošnje skozi 850 let''
Povodenj leta 1779. Lenart Pettermann (1778–1796), bivši katehet na normalnih šolah v Ljubljani, v reverzu dne 15. julija 1778 pravi, da bo vestno spolnoval vse dolžnosti, kakor se spodobi značajnemu duhovniku, zvestemu državljanu in katoliškemu kristijanu (wie es einem Ehrlichen Seelsorger, Getreuen Vasallen und Katholischen Christen gebührt). Vredno jo brati Pettermannov natančni zapisnik o cerkvenih reformah cesarja Jožefa II. Sploh je ta župnik rad vse zabilježil, kar se je zgodilo važnega na pr., da je l. 1782 potoval sv. Oče Pij VI. skozi Ljubljano na Dunaj itd. Omenja tudi veliko povodenj, ki je bila pred božičem l. 1779. na Globokem, v Otočah in Podnartom je odnesla Sava mostove, v Kamni Gorici je bilo zasutih nekaj hiš in kovačnic. Njegov kapelan Luka Wirtitsch je šel pred svetim dnevom čez Radoliški most na Dobravo, kjer je ostal deset dni, da so hodili ljudje lam k službi božji. – Peterman je umrl v Mošnjah vsled jetike 29. februarija 1796. Pokopal ga je Urban Criviz, dekan in župnik v Gorjah. -- Josip Lavtižar: Župniki v Mošnjah – Lenart Pettermann 1778–1796. ''Zvonovi v dekaniji Radolica'', 1897
Pri Vurnikih imamo najstarejšega Gregorja Vurnika iz Stare Oselice, roj. 1793. Žena je bila Katerina Mežek z Dobrave, roj 1792. Njun sin je bil Janez Vurnik, roj. 28. 8. 1819 v Stari Oselici. -- Marta Ličen, Izola
Leta 1780 so zaradi vojaških potreb deželo Kranjsko razdelili na t. i. kantone, ki so obsegali eno ali dve zemljiški gospostvi. Kantoni so bili območja, v katerih so se večje vojaške enote dopolnjevale z novimi naborniki. Kantone so razdelili na manjše naborne okraje, ki so običajno obsegali območje župnije. Kanton, ki se je imenoval Gospostvo Radovljica, je obsegal 8 nabornih okrajev. Poleg nabornega okraja Radovljica so v ta kanton spadali še naborni okraji Kropa, Kamna Gorica, Ovsiše, Brezje in Mošnje, pa tudi Železniki in Selca. Naborne okraje so razdelili na števne oddelke, ki so jih poimenovali konskripcijske občine, po sprejetju jožefinskega katastra imenovane tudi katastrske oziroma davčne občine. Če so bili števni oddelki premajhni, so dva ali več združili v katastrsko/davčno občino, ki je praviloma povezovala od 40 do 50 hiš (Polec 1925: 4, 132–134; Kopač 2010: 127). -- Vedrana Popović: ''Uprava zgodovine občine Radovljica od leta 1849 do danes'' (diplomsko delo), 2013
Jožefinska davčna občina Dobrava, 1785-1826 -- ''Glasnik Muzejskega društva za Slovenijo'' 1931
Dobraua (Mitter), Sredna Dobrava, J. De. D. Krain Laib. Kr. ein zu v. Wb. B. Kom. Hrsch. Radmansdorf geh. Df. m. ein Lokal> üb. d. Bache Laibnitz, unter Ober-Dobraua gg. Mtg. 1 ½ St. von Safnitz.
Dobrava (Ober), Sgorna Dobrava, J. De. D. Krain. ein zu v. Wb. B. Kom. Hrsch. Radmansdorf geh. Df. zw. d. Bache Laibnitz u. d. Saustrome, auf einer Anhöhe, nst. d. Dfe. Mischatsche, gg. Mtg. 1 ½ St. von Safnitz.
Dobrava (Unter), Spodna Dobrava, J. De. D. Krain. ein zu v. Wb. B. Kom. Hrsch. Radmansdorf geh. Df. über v. Dfe. Lippenzach, gg. Mtg. 1 3/4 St. von Safnitz.
--
Mischatsche, Mischatschen, Meschatsche, J. De. D. Krain. ein zu v. Wb. B. Kom. Hrsch. Radmansdorf geh. Df., am Saustrome, gg. Mtn. unter Ober Dobraua, 1 St. von Safnitz. -- ''Topographisches Post Lexicon aller Ortschaften der k. k. Erbländer'' (Band II.), 1800
8 Umetnost
Na antependijih [slikah na usnju] se je moglo zaradi večjih ploskev še bolj uveljaviti baročno občutje, v
začetku zadržano, pozneje v rokokoju živahno v motivu in barvi. Hrustančevje in jermenaste zavoje je prepletla naturalistična
rastlinska ornamentika. Simetrija pa je prevladovala še dolgo, ko je bil zgodnjebaročni
stil že prešel. Sem spadata dva antependija
iz Kopra, pa tudi antependiji z biblijskimi
prizori oziroma s svetniškimi liki (dva v Narodnem muzeju, od katerih je eden iz Škofje
Loke, drugi iz Dobrave pri Kropi, dva na Žalostni gori, eden na gradu
Snežnik). -- Darinka Zelinkova: Slikano usnje v Sloveniji.
9 Opombe

Dobrave


Skupnostna psihiatrična oskrba

Zdravljenje duševnih motenj lahko poteka v posebnih institucijah ali v skupnosti. Velika večina pacientov z hudimi duševnimi motnjami se obravnava v institucijah, zato je tudi večina sredstev za oskrbo namenjena v te institucije. Nekateri pacienti pa ne želijo bivati v institucionalnih okoljih in bi bili raje del skupnosti. Eden od razlogov za to je, ker dolgotrajna institucionalizacija lahko dokazano poslabša njihovo duševno zdravje, sposobnosti ter samozavest.
Skupnostna psihiatrična obravnava (SPO) je program ali služb za duševno zdravje, ki dolgotrajno in celovito obravnava osebe s težavami ali motnjami v duševnem zdravju v njihovem domačem okolju. To je nepretrgana obravnava in vodenje oseb s hudimi duševnimi motnjami, ki so bile hospitalizirane brez privolitve, imajo pogoste ponovitve bolezni, pogoste zlorabe ali imajo dvojne diagnoze z . Ta način zdravljenja se največkrat uporablja pri bolnikih s psihozo, in poporodnimi duševnimi motnjami. SPO se ne osredotoča na iskanje razlogov za nastanek bolezni ali njenih posledic, ampak na obvladovanje bolezni in njenih ter na izboljšanje kakovosti življenja pacienta. Ta oblika zdravljenja nam omogoča obvladovanje kroničnih duševnih motenj, ki lahko vodijo v samomorilnost, invalidnost, ali socialne, finančne in zdravstvene probleme družin pacientov. S pravočasno in kakovostno SPO se lahko izboljša kakovost obravnave in življenja osebe, zagotovi pravočasne nujne posege in zmanjša število ali dolžino hospitalizacij. Pri tej obravnavi sicer ne pride do hitrega umika simptomov in znakov bolezni, veliko hitreje pa se izboljšajo funkcionalne sposobnosti pacienta. Dobre rezultate obravnave pa lahko pričakujemo le ob sodelovanju pacienta. To zahteva obojestranski spoštljiv odnos, aktivno sodelovanje in vključevanje pri načrtovanju ter spoštovanje dogovorov.
0.1 Namen psihiatrične obravnave v skupnosti
Namen skupnostne psihiatrične oskrbe je čimprejšnje ter čim bolj učinkovito vključevanje pacientov v socialno okolje, ter sprotno reševanje kriznih situacij v domačem okolju. Posledično je namen tudi zmanjšanje števila hospitalizacij. SPO kontaktira tudi osebe, ki še niso bili v psihiatrični obravnavi ali še ne kažejo znakov duševnih motenj, vendar so bili na primarni ravni identificirani kot ogroženi za nastanek duševnih motenj.
Skupine , ki skrbijo za osebe v programu SPO se imenujejo skupnostne psihiatrične delovne skupine (CMHT – Community Team) in so sestavljene iz več članov zdravstvenega multidisciplinarnega tima. V tem timu sodelujejo , , , in .
0.2 Program dela SPO
Da je SPO uspešna in v največji možni meri pomaga uporabnikom, mora imeti dober in strukturiran program dela. Program je okvir, po kateremu se izoblikuje načrt obravnave za vsakega posameznega uporabnika. Začne se že ob planiranju odpusta iz psihiatrične ustanove. Program predvideva, da se uporabnika spremlja, vzdržuje oziroma izboljša njegovo psihično stanje, ter da se mu z različnimi oblikami pomoči povrne ali priuči socialne veščine in zviša nivo v vsakodnevnem življenju. Sam program je sestavljen iz 10 točk, ki omogočijo celostno obravnavo uporabnika.
# Odpust iz psihiatrične ustanove: Če je pacient primeren kandidat za vključitev v SPO se odloči strokovni tim oddelka v instituciji, kjer je hospitaliziran. S pacientom se nato sestane delovna skupina, ki vodi SPO in skupaj z njegovimi svojci in socialno službo na terenu sestavijo načrt in cilje obravnave v SPO.
# Spremljanje pacienta na domu: Delovna skupina ravno tako sestavi oceno sodelovanja pacienta pri samem zdravljenju. Svetujejo tako pacientu kot njegovim družinskim članom.
# Obravnava delovnega terapevta: Predvidenih je pet obiskov delovnega terapevta na leto. Ta pomaga uporabniku, da se nauči dnevne aktivnosti, ki so za njega pomembne za samostojno življenje.
# Obravnava socialne delavke: Tudi za socialno delavko je predvidenih pet obiskov letno. Ta pacientu pomaga pri osvajanju socialnih veščin, ki mu bodo omogočile boljšo integracijo v družbeno okolje v katerem biva in deluje.
# Obravnava diplomirane medicinske sestre: DMS opravi eden do dva obiska na mesec. Ocenjuje zdravstveno stanje uporabnika, aplicira depo terapije in nadzoruje redno jemanje terapije doma. Izvaja tudi zdravstveno-vzgojno delo z uporabnikom, ter ga uči zdravega načina življenja.
# Povezovanje z drugimi službami: Uporabnika se lahko poveže z drugimi strokovnimi službami, ki bi mu lahko pomagale. Ravno tako se ga lahko poveže z nevladnimi organizacijami, ki izvajajo SPO in razne skupinske terapije ali delavnice. Povezovanje je odvisno od potreb posameznega uporabnika.
# Redni stiki z uporabnikom: Delovna skupina za vsakega uporabnika določi odgovorno osebo (član delovne skupine), ki bo z uporabnikom v rednem kontaktu. To delovni skupini omogoča redno preverjanje stanja uporabnika in zgodnje prepoznavanje njegovih potreb. Delovna skupina se sestane enkrat do dvakrat mesečno, kjer se načrtuje obiske pri uporabnikih na domu.
# Redne kontrole: Odgovorna oseba delovne skupine mora poskrbeti, da uporabnik tudi hodi na redne kontrole v psihiatrično ambulanto. To je osnova za kontinuirano psihiatrično oskrbo in pravočasno prilagajanje obravnave in zdravil stanju uporabnika.
# Preverjanje izvajanja načrta: Vsake tri mesece delovna skupina oceni izvajanje načrta obravnave in ga po potrebi prilagodi potrebam uporabnika. Obravnava delovne skupine se zaključi po enem letu. V tem času je potrebno zagotoviti terensko podporo socialne in patronažne službe, ter po potrebi nevladnih organizacij, ki lahko nadaljujejo SPO.
# Dokumentacija: celotna obravnava, od vključitve do zaključka mora biti dokumentirana s strani delovne skupine. Vsak član delovne skupine sproti za vsakega uporabnika izpolnjuje , ki se zbira v osebni mapi uporabnika. Tu sta priložena še izjava uporabnika o vključitvi v program in odpustnica iz psihiatrične ustanove.
1 Nevladne organizacije na področju duševnega zdravja
V Sloveniji so se v zadnjih letih razvili različni modeli skupnostne obravnave, eden izmed teh je tudi skupnostna psihiatrična oskrba oziroma obravnava. Ostali modeli so še timi ACT, ki delajo po modelu ACT (Assertive Community Treatment) in koordinacija obravnave v skupnosti. Pomembno vlogo pri SPO imajo , s pomočjo katerih se je v začetku devetdesetih let vpeljala skupnostna obravnava oseb z motnjami v duševnem zdravju.
V Sloveniji deluje več društev, ki ponuja storitve in program s področja duševnega zdravja v skupnosti. Ta društva so nevladne, neprofitne humanitarne organizacije, ki v svoje delo vključujejo tako strokovne delavce kot . Delujejo na področju socialnega in zdravstvenega varstva, izvajajo preventivne programe, dejavnosti stanovanjskih skupin, dnevnih centrov, ''drop in'' centrov, svetovalnih centrov in klubov in drugih oblik pomoči in varstva oseb z duševnimi težavami. Ponujajo svetovanje, načrtovanje, izvajanje in koordinacijo podpore duševnim bolnikom, organizirajo krizne intervencije. Ravno tako imajo programe za usposabljanje in zaposlovanje težje zaposljivih oseb. Torej namen teh nevladnih organizacij je dolgoročna kakovostna integracija ljudi z duševnimi težavami v družbo. S socialno-varstvenimi programi jim dvignejo kakovost življenja in stopnjo samooskrbe, jim vračajo dostojnost in vlogo v družbi, ter se aktivno trudijo, da odstranijo stigmo duševnih bolezni in odpravijo diskriminacijo do duševnih bolnikov in njihovih svojcev.
2 Sklici


Patronažni obisk nosečnice na domu

Osnovno zdravstveno varstvo v Sloveniji omogoča obisk medicinske sestre v patronažnem varstvu na domu že v nosečnosti. Na obisku se pogovarja o poteku nosečnosti in poroda. Za obisk medicinske sestre v patronažnem varstvu v času nosečnosti se vsak odloči prostovoljno, tako da pokliče Patronažno službo v lokalnem Zdravstvenem domu. Predvsem pa je obisk zaželen, saj se tako lahko čimprej vzpostavi partnerski odnos med družino in medicinsko sestro v patronažnem varstvu, ki se bo nadaljeval in krepil tudi ob prihodu novorojenčka v domače okolje.
1 Namen obiska
Obisk pri nosečnici obsega pregled zdravstvene dokumentacije, sem spada: materinska knjižica, patronažni karton družine. Medicinska sestra v patronažnem varstvu pridobi podatke o počutju v družini in na delovnem mestu, življenjskih navadah, prebolelih boleznih, datumu zadnje menstruacije, prebolelih ginekoloških boleznih, dejavnikih tveganja (socialne, ekonomske težave) in izidih prejšnjih nosečnosti in svetuje glede osebne higiene, negi dojk in utrjevanju prsnih bradavic, odvajanju in spolnih odnosih, pomembnosti zadostne količine spanja, primerni obutvi in oblačilih za nosečnico, pomembnosti telesne aktivnosti in uravnavanja telesne teže. Poleg tega nudi psihično podporo, nosečnico pouči o telesnih in čustvenih spremembah v nosečnosti.
Pomemben del obiska vključuje poučevanje o osebni higieni. Medicinska sestra v patronažnem varstvu nosečnico pouči o pravilni in poostreni osebni higieni, saj se ženska v času nosečnosti bolj poti ter ima več vaginalnega izcedka. Nosečnica mora posebno pozornost nameniti anogenitalni negi, negi dojk ter negi kože na trebuhu za preprečevanje strij. Nosečnici se svetuje pogostejše prhanje, odsvetuje pa se ji kopanje v bazenih ter kadi. V času nosečnosti mora ženska namestiti veliko pozornost ustni votlini ter ji svetujemo redne obiske pri zobozdravniku. Prav tako je v času nosečnosti pomembna telesna aktivnost nosečnice, zato patronažna medicinska sestra pouči nosečnico o pomenu zmerne telesne aktivnosti ter vzdrževanju normalne telesne teže, svetuje se ji vsaj 30 min telesne aktivnosti dnevno. Svetuje se krajše sprehode, ples ter vaje za krepitev mišic medeničnega dna. Odsvetujejo pa se aktivnosti, ki predstavljajo večje tveganje za padec ali udarec (npr. jahanje, smučanje ter kolesarjenje). Poleg redne telesne aktivnosti pa ima pomembno vlogo za zdravje nosečnice in ploda tudi prehrana. Patronažna medicinska sestra mora nosečnico poučiti o varni in kakovostni prehrani, ki je v času nosečnosti zelo pomembna, prav tako je potrebno veliko pozornost nameniti varni pripravi hrane. Pomembno je, da izbira sezonsko ter lokalno pridelano hrano ter da se izogiba živilom, ki bi lahko predstavljala tveganje za okužbo. Predvsem naj se izogiba vnaprej pripravljeni surovi hrani (npr. solate, sadje ter meso). Za nosečnico je pomembno, da ima 3 glavne obroke ter vmes vsaj 2 malici, saj na tak način poskrbi za enakomeren vnos hranil in energije, ki je pomemben za zdravje nosečnice ter ploda.
2 Priprava na porod
Namen obiska je zdravstvenovzgojna dejavnost v času nosečnosti in tudi po porodu. Opravi se tudi svetovanje glede psihofizičnih in socialnih priprav na porod. Predstavi tudi možnosti obiska Šole za starše, značilnosti bližajočega se poroda in pomen pravočasnega odhoda v porodnišnico. Svetuje se glede pripomočkov, ki so potrebni za odhod v porodnišnico in opreme za novorojenčka, ki bo potrebna v domačem okolju. Spodbuja se odločitev za dojenje otroka, saj ima to dokazano veliko prednosti. Medicinska sestra v patronažnem varstvu je na voljo tudi za svetovanje in pogovor glede specifičnih potreb nosečnice in priprav na prihod novorojenčka.
V nosečnosti in med porodom so zelo obremenjene mišice medeničnega dna. Zato se priporoča izvajanje vaj, ki krepijo te mišice. Z vajami nosečnica pridobi občutek aktiviranih in sproščenih mišic, kar je pomembno med porodom, ko morajo biti mišice medeničnega dna čim bolj sproščene.
Zdravstveni delavci nosečnici predstavijo morebitno nevarne virusne ali bakterijske okužbe v času nosečnosti, kot so toksoplazmoza, hepatitis B, sifilis, rdečke, norice, in nekatere druge. Nekatere izmed naštetih okužb se lahko prenesejo preko krvi nosečnice na plod, in tako lahko povzročijo prizadetost ploda, prezgodnji porod, spontani splav ali druge zdravstvene težave. Medicinska sestra v patronažnem varstvu nosečnico ob obisku opomni na higieno rok, prekuhavanje ali pečenje mesa, izogibanju hišnih ljubljenčkov (npr. okužba s parazitom toksoplazmoze preko stika z mačjimi iztrebki), izogibanje osebam, ki prebolevajo nalezljive bolezni, ter drugimi preventivnimi dejavniki.
3 Varna oprema in igrače za dojenčka
Medicinska sestra v patronažnem varstvu si ob obisku temeljito ogleda prostore kjer bo otrok bival. Ogleda si pripravljene pripomočke za nego otroka in primernost igrač ter svetuje skladno z varnostnimi priporočili. Otroška posteljica naj ima priložena jasna navodila za sestavljanje in varno uporabo. Vzmetnica naj se po dolžini in širini tesno prilega posteljnemu okvirju, med vzmetnico in ograjo posteljice pa sme biti na vsaki strani največ 2 cm široka špranja. Vzmetnica mora biti čvrsta, zračna in trda. Najboljše je če je posteljna ograja fiksna, brez možnosti za dviganje in spuščanje. Priporočljiv razmik med pokončnimi letvicami je od 4,5 do 6 cm, saj tako otrok ne more potisniti glave skozi odprtino. Pazimo da posteljica nima manjših sestavnih delov, ki bi jih otrok lahko dal v usta.
Tudi previjalna mizica naj ima priložena jasna navodila za sestavljanje in varno uporabo. Imeti mora široko podnožje, ki zagotavlja stabilnost, čvrsto in nedrsečo podlogo, robovi naj bodo dvignjeni vsaj ob 2 stranicah. Nekatere previjalne mize imajo varnostni pas, s katerim lahko otroka pripnemo, vendar mora biti otrok vedno pod nadzorom odrasle osebe in na dosegu roke tudi če je pripet.
Primerna igrača je označena z znakom “CE”, sledimo pravilu mlajši kot je otrok, večja naj bo igrača. Nevarnost za zadušitev predstavljajo igrače s premerom do 3 cm in igrače, ki se razstavijo na drobne dele (majhne figurice živali ali ljudi, plišaste igrače z drobnimi trdimi očmi, drobne kocke, igrače z majhnimi okroglimi baterijami, žebljički). Izogibamo se igrač z daljšimi vrvicami in strunami zaradi nevarnosti zadušitve, igrač z ostrimi robovi ali gibljivimi deli (vzmeti, tečaji), saj lahko urežejo, uščipnejo ali ukleščijo otrokove prste. Igrača mora biti izdelana iz zdravju neškodljivih in negorljivih materialov ter pobarvana z zdravju neškodljivimi barvami, ki ne pokajo in se ne luščijo.
4 Nosečniška slabost
V začetku nosečnosti sta pogosto prisotna bruhanje in »jutranja slabost«, ki se po navadi umirita do 16. ali vsaj 20. tedna. Ti dve tegobi nosečnica lahko ublaži s pogostim uživanjem manjših obrokov, zmernim gibanjem, počitkom, nekaterim lahko pomaga Rupurut, ki ustvari oblogo v želodcu, izogibanjem začinjene in mastne hrane ter pijači s kofeinom (npr. kava). Druge spremembe, ki so značilne za nosečnost sta tudi spahovanje ter zgaga, saj sta povezani s hormonskimi spremembami in rastočo maternico. Prav tako si nosečnica pri tem lahko pomaga s pogostejšimi manjšimi obroki, suho hrano (npr. prepečenec), pitjem mineralne vode (npr. Donat Mg), izogibanjem kisle, mastne ter začinjene hrane ter po obroku ne leže takoj. Ker se prebava v času nosečnosti upočasni zaradi rastoče maternice, hormonskih sprememb ter sprememb v življenjskem slogu, se pogosto pojavi zaprtost. Pomembno je zaužitje dovolj tekočine (najbolje voda ali nesladkan čaj), prehrana z dovolj vlakninami, redna telesna aktivnost, po potrebi odvajala. Naravna mineralna voda (npr. Donat Mg) se poleg lajšanja tegob pri zgagi in spahovanju lahko zaužije tudi pri zaprtju. V času nosečnosti lahko pride tudi do otekanja nog in rok, težav s krčnimi žilami, hemoroidi, omedlevico, krči v mečih in stopalih.
5 Po porodu
Tudi po porodu, po navadi že naslednji dan po odpustu iz porodnišnice sledi ponoven obisk medicinske sestre v patronažnem varstvu, kjer pomaga pri dojenju in negi novorojenca.
Tako nosečnici, kot tudi ženski po porodu pripadajo preventivni patronažni obiski, in sicer v času nosečnosti se izvede eden preventivni patronažni obisk, otročnici pripadata dva preventivna patronažna obiska in za dojenčka v prvem letu starosti je namenjeno šest preventivnih patronažnih obiskov. Dojenčkom slepih in invalidnih mater pripadata še dva dodatna obiska (to velja do dopolnjenega otrokovega prvega leta starosti). Če je potrebno več obiskov, se patronažna medicinska sestra o tem posvetuje z izbranim ginekologom oz. izbranim pediatrom.

Zdravstveno varstvo


Šolska medicinska sestra

Poklic šolske se je prvič pojavil leta 1902 v Združenih državah Amerike, prva medicinska sestra, ki je začela z šolsko zdravstveno nego je bila Lina Rogers. Vloga šolske medicinske sestre je, da pripomore k boljšem razvoju in blagostanju otrok in mladostnikov v šolah. Prav tako šolska medicinska sestra izvaja primarno zdravstveno varstvo, se vključuje v šolski tim in izvaja izobraževanja poveza z zdravjem.
1 Začetki šolske zdravstvene nege
Prva šolska medicinska sestra se je pojavila leta 1902 v Združenih državah Amerike, ki je začela s šolsko zdravstveno nego. Bila je ustvarjena za zmanjševanje potreb v zvezi z nalezljivimi boleznimi. Po enem mesecu uspešnega dela se je razširila in se ohranila vse do danes.
2 Vloga šolske medicinske sestre
Vloga šolske medicinske sestre je, da pripomore k boljšem razvoju in blagostanju otrok in mladostnikov v šolah. Prav tako šolska medicinska sestra izvaja primarno zdravstveno varstvo, se vključuje v šolski tim in izvaja izobraževanja povezana z zdravjem.
2.1 Združenja šolskih medicinskih sester
Nacionalno združenje šolskih medicinskih sester (National Association of School nurses – NASN) šolsko zdravstveno nego opredeli kot: specializirano prakso zdravstvene nege, ki je osredotočena na dobro počutje in vse življenjske dosežke šolskih otrok in mladostnikov. Nacionalno združenje medicinskih sester je opredeljeno na sedem temeljnih kategorij, ki jih šolska medicinska sestra izvede za izboljšanje zdravje otrok in mladostnikov. Torej po Nacionalnem združenju šolska medicinska sestra zagotavlja neposredno oskrbo učencev, zagotavlja zdravstveno storitev, pregled in napotitev zdravstvenih stanj, promovira zdravo šolsko okolje, promovira zdravje, ima vodilno vlogo pri zdravstveni politiki in programih, je vez med šolskim osebjem, družino, zdravstvenimi delavci in skupnostjo.
Ameriška akademija za pediatrijo (American Academy of Pediatrics) pa izpostavlja le štiri zdravstvene storitve, ki jih šola mora zagotoviti in sicer ocenjevanje bolečine, zagotovitev sistema v primeru izrednih razmer in nujnih sranj, pooblastilo za izvajanje zdravstvenih presejalnih programov, cepljenj in poročanje o nalezljivi bolezni in vodenje kroničnih bolnikov.
2.2 Zdravstveni timi
Poleg šolske medicinske sestre, ki vodi in koordinira delo še v tako imenovani šolski zdravstveni tim vključeni šolski zdravniki, zdravstveno osebje in medicinske sestre z licenco, šolski svetovalci, psihologi, socialni delavci in svetovalci za zlorabo substanc. Zdravstveni tim se oblikuje in ustvari skladno zdravstveno skupino, ki zajema zdravstvene storitve, zdravstveno vzgojo, prehransko svetovanje, športno vzgojo, zdravo šolsko okolje, promocijo zdravja z vključevanjem osebja, otrok in družine. Sem uvrščamo tudi delovne terapevte, fizioterapevte, logopede, pedagoge.
Nekatere šole imajo tudi dogovorjen šolski dispanzer v šoli ali ob njem, ki nudi primarno zdravstveno in psihosocialno oskrbo. Takrat šolska medicinska sestra usklajuje delovanje šolskega zdravstvenega tima z otrokovim osebnim zdravnikom.
3 Šolska medicinska sestra in tujina
V Združenih državah Amerike izobraževalne institucije zaposlujejo šolsko medicinsko sestro kar v 85%, v primerjavi z Slovenijo je to velika razlika, glede na to, da v Sloveniji izobraževalne institucije ne zaposlujejo lastne šolske medicinske sestre. Ne smemo pa zanemariti, da v Sloveniji obstajajo dobri preventivni programi, ki obravnavajo otroke v osnovnih šolah ter vse do fakultete. Šolske medicinske sestre se v Združenih državah Amerike pridružujejo izobraževalnim skupinam ter skupaj razvijajo načrte za izboljšanje učnega okolja. Prizadevajo si, da učna okolja postajajo bolj varna ter prijaznejša do učencev, hkrati pa medicinska sestra pripomore, k večjemu upoštevanju smernic za zdrav življenjski slog. Za optimalno zdravje učencev ter spodbujanje učenja, šolske medicinske sestre ponujajo oskrbo posameznika, torej individualno oskrbo, ter ponujajo pomoč in oskrbo v skupinah.
Če pogledamo vlogo in vpliv šolske medicinske sestre v Združenih državah Amerike lahko vidimo pozitivni odgovor učencev na ta profil v izobraževalnih institucijah. Šolska medicinska sestra v šolski ambulanti obravnava učence z akutnimi ter s kroničnimi zdravstvenimi težavami. Sodeluje in komunicira z učencem, njegovo družino, drugimi zdravstvenimi delavci ter strokovnjaki vključenimi v program zdravljenja. Vsi skupaj stremijo k postavitvi realnega načrta in ciljev zdravljenje ter primernemu izobraževanju učenca in zaposlenih za nujne primere in pri karseda hitri vrnitvi v šolske klopi. V povezavi z lokalnimi agencijami šolske medicinske sestre pomagajo študentom in njihovim družinam pri dostopu do zdravstvenega varstva in drugih virov za dobro počutje učencev. Šolske medicinske sestre s promocijo zdravja ter skrbnim preprečevanjem bolezni zagotovijo optimalno zaščito učencev. Poleg obravnave učencev v kurativi, skrbijo še za preventivo oziroma za imunizacijo učencev, potrebno za vstop v šolske klopi.
Šolske medicinske sestre skrbijo in vzpodbujajo zdrav življenjski slog pri učencih v njihovem domačem okolju, tako kot tudi skrbijo za zdravo življenje v šolah. V času odmora oziroma malice sodeluje z vzgojitelji ter se skupaj zavzamejo, da imajo učenci dovolj časa za pravilno higieno rok pred obrokom.
Šolske medicinske sestre opravljajo svoje delo v skladu s standardi, določenimi od državnega odbora za zdravstveno nego. V teh standardih so napisana področja, za katere je šolska medicinska sestra kompetentna ter lahko uporabi in obravnava posameznike po procesu zdravstvene nege. Praksa ter standardi po katerih se ravna medicinska sestra, temeljijo ter so podprti z dokazi.
4 Programi nacionalnega združenja
Na spletni strani nacionalnega združenja šolskih medicinskih sester (NASN), lahko najdemo izobraževalne pobude, programe in iniciative, ki jih pri svojem delu uporabljajo šolske medicinske sestre.
4.1 Clinical Conversations for Food Allergy Management:
Priročnik šolskemu zdravstvenemu delavcu omogoča dostop do nedavno objavljenih člankov v šolski zdravstveni literaturi in mu s tem daje predlogo za vodenje sestankov z drugimi šolskimi medicinskimi sestrami ali šolskim zdravstvenim osebjem, za delavnice strokovnega razvoja ali za interaktivno predstavitev konference o zdravstveni negi, ki temelji na pripravljenih vprašanjih za razpravo.
4.2 Diabetes Advanced Network Access ali DANA:
Projekt DANA povezuje šolske medicinske sestre s strokovnim znanjem in novostmi ter z napravami, ki oblikujejo prihodnost oskrbe oseb s sladkorno boleznijo.
4.3 Home to Homeroom:
To je izobraževalni program, ki združuje starše in šolske medicinske sestre, da bi skupaj obravnavali in tudi preprečili zlorabo zdravil proti kašlju med najstniki.
4.4 Keep Flu out of School:
Ta iniciativa je bila petletni sporazum (2013–2018) o sodelovanju, ki so ga financirali Centri za nadzor in preprečevanje bolezni (CDC), usmerjal pa ga je NASN v sodelovanju z družinami, ki se borijo proti gripi, in Nacionalno fundacijo za nalezljive bolezni. Projekt je osredotočen na preprečevanje gripe med osnovnošolci. V okviru tega projekta šolske medicinske sestre spodbujajo učitelje in družine, da povečajo svoje znanje in zavedanje o pomembnosti vsakoletnega cepljenja proti gripi za vse, stare 6 mesecev in več. Spodbujajo se različni komunikacijski kanali s poudarkom na socialnih omrežjih.
4.5 Lice Lessons:
Je izobraževalna iniciativa, ki se osredotoča na odpravljanje pogostega napačnega dojemanja uši, zagotavljanje informacij o pomembnosti vključevanja zdravstvenih delavcev in ozaveščanje o novih možnostih zdravljenja.
4.6 The Middle School Health Starts Here:
Je program katerega namen je obravnavati vprašanja, ki vplivajo na zdravje in varnost srednješolcev. Čas srednje šole je težaven tako za starše kot za učence, saj se tekom njega dogaja veliko družbenih, čustvenih in fizičnih sprememb. Program vključuje tudi ozaveščanje o cepljenju proti HPV in razbijanje mitov o cepivu.
4.7 Stats4Vax:
Je program, s pomočjo katerega želijo izboljšati stopnjo cepljenja najstnikov z zagotavljanjem podpore, materialov in orodij za šolske medicinske sestre in druge izvajalce zdravstvenih storitev.
4.8 Nursing Infection Control Education Network
NASN je v sodelovanju z Ameriškim združenjem medicinskih sester (ANA) in Centri za nadzor in preprečevanje bolezni (CDC) sestavil usposabljanje medicinskih sester iz ZDA za preprečevanje in obvladovanje okužb. Cilj tega sodelovanja je medicinskim sestram zagotoviti usposobljenost za nadzor okužb v realnem času in izboljšati prakse preprečevanja in obvladovanja okužb, za katere je znano, da so učinkovite pri preprečevanju izpostavljenosti virusom in boleznim, kot sta Ebola in Zika, ter drugim nastajajočim nalezljivim boleznim.
4.9 Smart Moves, Smart Choices:
Je nacionalni program ozaveščanja, namenjen obveščanju staršev, najstnikov in pedagogov o tveganjih zlorabe in nepravilne uporabe zdravil na recept ter jim omogoča, da se tudi sami lotijo te resne težave.
4.10 Voices of Meningitis:
Je nacionalna iniciativa, ki starše ozavešča o nevarnostih meningokoknega meningitisa ter jih motivira, da z otrokovim pediatrom govorijo o zaščiti svojega otroka pred omenjeno boleznijo.
5 Kakšno je stanje v Sloveniji
Šolska medicinska sestra kot poklic, še v Sloveniji ne obstaja, na takšen način kot v drugih državah (npr. ZDA). V Sloveniji se diplomirane medicinske v šolo vključujejo z izvajanjem programirane zdravstvene vzgoje. Najširši obseg del in nalog s področja zdravstvene nege šolskih otrok in mladostnikov v okviru primarnega zdravstvenega varstva izvaja v zdravstvenem domu. Nekaj vsebin iz priročnika vzgoja za zdravje, ki jih medicinske sestre uporabljajo pri svojem vzgojno izobraževalnem delu, lahko odprete na tej
5.1 Preventivni zdravstveni pregledi
Vsaka šola mora imeti imenovanega zdravnika šole s pripadajočim timom, ki je odgovoren za izvedbo obveznega programa preventivnega zdravstvenega varstva in programirane zdravstvene vzgoje. Šolski otroci in mladina do 19. leta imajo pravico do sistematskega preventivnega pregleda pred vstopom v šolo (šolski novinci), v 1. , 3., 6., in 8. razredu osnovne šole, ter v 1. in 3. letniku srednje šole, mladi, ki ne nadaljujejo šolanja imajo pravico do p reventivnega pregleda v starosti 18. let, sistematskega preventivnega pregleda v 1. in 3. letniku višje ali visoke šole, namenskega pregleda v primeru, da je bila pri sistematskem pregledu najdena sprememba, ki potrebuje sledenje, izvedbe obveznega cepljenja po programu cepljenja, izvedbe programirane zdravstvene vzgoje ob vsakem sistematskem pregledu.
5.2 Vzgoja za zdravje
Vzgoja za zdravje je sodobnejši termin, poznamo jo pod besedo zdravstvena vzgoja. Sestavljajo jo timi oz. zdravniki, največ vzgoje za zdravje izvajajo medicinske sestre, ki so lahko zaposlene v monovalentnih otroških dispanzerjih, monovalentnih šolskih dispanzerjih, bivalentnih dispanzerjih, v referatih, zdravstveno vzgojnih centrih, centrih za promocijo zdravja.
5.3 Zakon o osnovni šoli (ZOsn) - 13. člen
(zdravstveno varstvo učencev)
Osnovna šola mora sodelovati z zdravstvenimi zavodi pri izvajanju zdravstvenega varstva učencev, zlasti pri izvedbi obveznih zdravniških pregledov za otroke, vpisane v prvi razred, rednih sistematičnih zdravstvenih pregledov v času šolanja in cepljenj.
5.4 Spoznanja skozi leta
V šolskem letu 2011/2012 je bila narejena presečna raziskava stališč ravnateljev o umeščanju šolske medicinske sestre v slovenski šolski prostor. Tudi ravnatelji pozitivno prepoznavajo umestitev šolske medicinske sestre v šolo.
Leta 2014 je zbornica zdravstvene in babiške nege Slovenije – Zveza strokovnih društev medicinskih sester, babic in zdravstvenih tehnikov (Zbornica – Zveza) je Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport, Ministrstvu za zdravje, Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije in Nacionalnemu inštitutu za javno zdravje posredovala pobudo za uvedbo šolske medicinske sestre v vzgojno varstvene in izobraževalne institucije v Sloveniji. Nacionalni inštitut za javno zdravje (NIJZ) pobudo ocenjuje kot zelo zanimivo in da ima tak pristop veliko pozitivnih posledic. Na Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije (ZZZS) ugotavljajo, da se nekateri programi podvajajo ali celo multiplicirajo, kar z vidika porabe javnih sredstev ni gospodarno. Pravijo tudi, da dejavnost izobraževanja namreč ne sodi v sklop storitev, ki so zagotovljene iz obveznega zdravstvenega zavarovanja v breme sredstev ZZZS.
Diplomsko delo iz leta 2016 z naslovom »zdravstveno vzgojno delo v zdravstvenem varstvu šolskih otrok in mladine na primarni ravni« je prišlo do rezultata, da izvajalci nimajo enakega načina priprave letnega načrta. Ugotovili so, da bi morali otroci do 19. leta starosti pridobiti vsi enotna navodila, le tako bi zmanjšali neenakosti v zdravju otrok in mladostnikov Slovenije.


Diabetično stopalo

Diabetično stopalo definiramo kot skupino sindromov, pri katerih nevropatija (okvara živcev), ishemija in infekcija pripeljejo do uničenja tkiva, katerega končna posledica je lahko gangrena oz. odmrtje tkiva, ta pa se v najhujšem primeru lahko za posameznika konča z amputacijo prizadetega dela. Diabetično stopalo je eden izmed najpogostejših vzrokov netravmatskih amputacij.
Tveganje za amputacijo spodnjih okončin je pri osebah s sladkorno boleznijo 15-46x večje, kot pa pri osebah, ki nimajo diabetesa. Amputacije razdelimo na majhne in velike. Majhne se izvajajo na predelu prstov in stopal, medtem ko gre pri velikih za posege, ki dosegajo golenico ali celo stegnenico.
Zaradi vse večjega naraščanja števila starejšega prebivalstva in posledično naraščanja oseb z diagnosticirano sladkorno boleznijo narašča tudi število komplikacij povezanih z njo, mednje spada tudi diabetično stopalo.
Diabetično stopalo kot zaplet sladkorne bolezni, se lahko pojavi pri vsakem bolniku, tudi tistemu, ki si krvni sladkor uravnava le s pravilno prehrano. Dokazano gre za velik zdravstveni kot tudi ekonomski in pa družbeni problem. Pri pacientih  z diabetičnim stopalom lahko pride do pojava različnih psihičnih težav, najpogosteje je to strah pred morebitno amputacijo ali poslabšanjem diabetičnega stopala.
Pod pojem diabetično stopalo uvrščamo spremembe kot so: razjeda na stopalu, infekcija na stopalu in nevropatske spremembe stopala.
Diabetični razjedi na stopalu so bolj izpostavljene osebe s periferno nevropatijo, slabšo prekrvavitvijo tkiv, omejeno gibljivostjo sklepov in pa osebe z deformacijo stopala. Najpogostejši vzrok za pojav razjede na stopalu je senzorna nevropatija.
Pristop k osebi z diabetičnim stopalom se začne z anamnezo, v kateri se od njega pridobi vse pomembne podatke v zvezi z njegovo sladkorno boleznijo. V kliničnem statusu sledi ogled kože, kjer je posebna pozornost namenjena morebitnim spremembam kot so npr. rdečina, prisotnost celulitisa, razjede ipd.. V nevrološkem statusu se ocenjuje senzibiliteta. Vaskularni status pa vključuje oceno stopalnih pulzov, trofičnih in pa gangrenoznih sprememb. Po končanem pregledu sledijo še krvne preiskave. Glede na pridobljene informacije se zdravnik odloči za pravilen pristop k zdravljenju in po potrebi pacienta napoti še na dodatne preiskave kot sta npr. rentgen stopala in merjenje gleženjskega indeksa.
Pravočasno in pravilno zdravljenje diabetesa, preventiva pred možnimi zapleti, ter pravilen pristop pri nastopu opozorilnih znakov lahko bistveno pripomorejo k uspešnejšemu zdravljenju diabetičnega stopala.
Znaki diabetičnega stopala:  rdečina, oteklina, povišana temperatura kože na stopalu, bolečina v sicer neobčutljivem stopalu, odprte rane, razjede ter gangrene, gnojni izcedek ali rdečina v okolici nohtov, ni možno zatipati pulza, hladna stopala z modro- vijoličnimi lisami, nenadno zvišan krvni sladkor, nesenzibilnost v nogah (Jill Cundell, 2011)
1 DIAGNOSTIKA
Da bi lahko razjedo diabetičnega stopala preprečili je ključnega pomena, da prepoznamo dejavnike tveganja, ki povečajo možnost za razvoj le tega. Priporočljivo je , da imajo sladkorni bolniki vsaj enkrat letno klinični pregled, kjer se opravijo preiskave noge, s katerim se lahko identificira dejavnike tveganja za razvoj diabetičnega stopala. Z letnim pregledom noge se ugotavljajo deformacije na nogi, izguba občutka ter pomanjkljiva periferna perfuzija. Vse te preiskave so dokazano učinkovite pri zmanjševanju tveganja za amputacijo.
Pregled ožilja: Ker je periferna arterijska bolezen(PAOB) dvakrat bolj pogosta pri bolnikih z diabetesom, je ta preiskava še posebej pomembna. Raziskave so pokazale, da je bil PAOB vzrok za 30% razjed na nogah. Ocena ožilja vsebuje tipanje vseh pulzov spodnje okončine ter merjenje gleženjskega indeksa.
Preverjanje senzibilnosti: Ker ob izgubi senzibilnosti bolniki ne morejo začutiti bolečine, in si lahko na tak način povzročajo rane brez, da bi to vedeli, je ta preiskava ključnega pomena. Da bi lahko identificirali bolnike, ki so izpostavljeni tveganju za nastanek razjede, je pomembno da senzibilnost preverjamo pri vseh diabetičnih bolnikih. Senzibilnost se lahko preveri z 128hz,  z najlonsko monofilamentno žico ali pa z fizičnim pregledom stopala.
Med drugim je tudi tuning vilica dostopno in enostavno orodje, s katerim lahko ocenimo zaznavanje vibracij. Preverjanje s tuning vilico se izvaja tako, da vilico držimo na lateralnem malleolusu gležnja. Test se smatra kot pozitiven, če bolnik ne more zaznati katerkoli vibracije, ki jo začuti tisti, ki vilico drži.
Ocena deformacije noge: Deformacija noge in omejena gibljivost sklepov skupaj povzročita, da se na stopala izvaja prekomeren pritisk. Ta pritisk lahko ob vsakodnevni hoji v kombinaciji z nevropatijo na koncu povzroči nastanek razjede, zato je pomembno, da se izvaja ocena morebitnih deformacij noge.
Med dejavnike tveganja štejemo: predhodne amputacije, zgodovina razjed na nogi, nevropatija, deformacija stopala, periferna arterijska bolezen, okvara vida, diabetična nefropatija, neredna ali slaba kontrola krvnega sladkorja, kajenje.
2 ZDRAVLJENJE
Odstranitev nekroznega tkiva: ponavadi je to prvi korak do učinkovite oskrbe diabetičnega stopala. Z odstranitvijo odmrlega tkiva omočimo rani idealno okolje za celjenje, zmanjšamo možnost okužbe, zmanjšamo pritisk na rano, omogočimo boljši pregled rane ter omogočimo drenažo izcedka
Odstranitev tega tkiva se običajno opravi z skalpelom ali peanom.
Nadzorovanje okužbe: Diabetični bolniki, ki imajo na nogi rano, bi morali biti pregledani za okužbo ob vsaki prevezi rane. Po odstranitvi nekroznega tkiva, bi morala biti narejena tudi ocenitev stopnje okužbe. Vsi bolniki z hujšo obliko okužbe morajo biti hospitalizirani, zdravljenje z antibiotiki pa lahko traja tudi do 4 tedne.
Vzpostavljanje perfuzije: Zadostna žilna perfuzija je ključnega pomena za  za uspešno celjenje rane. Če pulzi na nogi niso tipljivi, se opravijo druge preiskave kot so npr. dopplerjev ultrazvok, segmentni pritiski, posnetki glasnosti pulza ter transkutana napetost kisika. Po posvetu se zdravniki lahko odločijo za posege kot so angioplastika, stentiranje in femorodistalni bypass.
Ublažitev pritiska: Ena od najpogostejših metod zdravljenja diabetičnega stopala je razporeditev pritiska ter razbremenitev stopala. To lahko dosežemo z raznimi pripomočki kot so invalidski vozički, terapevtski čevlji, počitek, bergle ter snemljiva opornica za hojo.
Amputacija: Amputacija se največkrat opravi pri ishemični gangreni ter arterijski zapori. Višina amputacije se določi z kliničnim pregledom uda ter na podlagi podatkov neinvazivnih preiskav ter angiografije. Po amputaciji je zelo pomembna tudi rehabilitacija.(Meklav et al., 2018).
3 PREPREČEVANJE DIABETIČNEGA STOPALA
Vsak diagnosticiran sladkorni bolnik, bi moral v preventivni fazi poznati listo ukrepov s katerimi se preprečuje nastanek zapletov povezanih s sladkorno boleznijo. Med njih se uvršča tudi diabetično stopalo.
Spodaj našteti so dokazani ukrepi, ki prispevajo k zmanjševanju možnosti za nastanek diabetičnega stopala pri sladkornih bolnikih:
# Telesna aktivnost, prispeva k širjenju krvnih žil in izboljša izkoristek kisika v mišicah. Zdravstvena stroka še posebej priporoča vaje za stopala, kot so: hoja po prstih in peti, krčenje in raztezanje prstov na nogah.# Zmanjšanje prekomerne telesne teže, ki privede do prekomerne obremenitve določenih predelov stopal.# Opustitev kajenja, saj ima negativen učinek na strukturo krvnih žil. Kajenje privede do zoženja žil in zmanjšanja obrambnih in reparativnih mehanizmov stopala.# Izogibanje dolgotrajnemu sedenju. Sedeči slog življenja prispeva k atrofiji mišične mase stopala in zmanjšanju funkcionalnosti stopala. To dvoje prispeva k večjemu tveganju za patološke spremembe stopal. Zato se takšnemu načinu življenja izogibamo.
# Posvetovanje s specialisti: endokrinologi, nefrologi, vaskularnimi kirurgi, fizioterapevti, dietetiki in diabetičnimi edukatorji. Aplikacija z dokazi podprte prakse v 50% primerov igra ključno vlogo za preprečitev amputacije spodnjega uda v tej rizični skupini.# Vsakodnevni preventivni pregledi stopal. Opazujemo morebitne spremembe, kot so razpoke, grobe točke, rdečina ali vraščanje nohtov.# Tipanje (palpitacija) pulzov spodnjih okončin (arteria: femoralis, poplitea, tibialis in dorsalis pedis) Tipanje pulzov je priučena veščina, ki ima sicer visoko stopnjo lažno pozitivno/negativnih rezultatov. Odsotnost pulzov nakazujejo na ''Periferno arterijsko bolezen,''ki je v 30% vzrok za nastanek vseh ulceroznih obolenj stopal.# Primerna obutev. Nošenje brezšivnih nogavic, ki se ustrezno prilegajo in niso prevelike ali premajhne. Preden obujete copate preverite obutev ali so prisotne tlačne točke in odstranite morebitne tujke v čevlju.
# Primerna obutev. Nošenje brezšivnih nogavic, ki se ustrezno prilegajo in niso prevelike ali premajhne. Preden obujete copate preverite obutev ali so prisotne tlačne točke in odstranite morebitne tujke v čevlju.
# Nega stopal. Vsakodnevno pranje nog s toplo vodo in blagim losjonom. Stopala brišemo z mehko brisačo in po pranju uporabljamo kremo za ohranjanje gladke kože.
4 OSKRBA DIABETIČNEGA STOPALA
4.1 FAZE CELJENJA RANE
Celjenje rane se začne z nevrogenim hemostatskim obdobjem v katerem venska kri zapolni prostor med stenami rane in se prične tvorba krvnega strdka. Sledi destruktivna faza v kateri napoči t.i. vnetno obdobje. Tako telo začne proizvajati obrambne celice, ki skrbijo za preprečevanje okužbe. Vnetna faza traja 3-7 dni, če je rana brez prisotnosti infekcije. V tretji stopnji napoči produktivna faza. Za to je značilna tvorba in razgradnja kolagena, manjša prisotnost fibroblastov, obilo granulacijskega tkiva in nastanek brazgotine. Kot zadnja nastopi Maturacijska faza oz. obdobje rasti, v tem obdobju raste granulacijsko tkivo in poteka proces epitelizacije.
4.2 DEJAVNIKI, KI VPLIVAJO NA CELJENJE RANE
Splošni dejavniki: zadostna prehranjenost z beljakovinami, minerali, vitamini, kajenje,  starost, venska insuficienca, zdravila, bolečina, strah, pokretnost, kontinenca, stres, podatki o predhodnih prevezah.
Lokalni dejavniki: izgled rane (globina, velikost, celjenje,...) prisotnost tujkov, prisotnost bakterij v rani ali okužba rane, izcedek (količina, barva, vonj), mesto rane, robovi rane, okolna koža, padec temperature.
4.3 SODOBNE OBLOGE ZA RANE
''Hidrokoloidi'': zgotavljajo vlažno in toplo okolje, zmanjšujejo bolečino v rani, na rani lahko ostanejo par dni, ob stiku z izločki nabreknejo, so samolepljive obloge, ne potrebujemo sekundarne obloge
''Hidrogeli'': za oskrbo suhih ran, na rani lahko ostanejo par dni, potrebna je sekundarna obloga, paziti na okolno tkivo, da ne macerira
''Poliuretanski filmi'': pritrditev na suho podlago, na rano se ne lepijo, zaradi prosojnosti je možen stale nadzor nad rano, nimajo vpojne sposobnosti, na površini lahko ostanejo do 7 dni, izredna pozornost pri odstranjevanju (raztegujemo vzporedno s podlago), poznamo tudi filme v tekoči obliki, kot pršilo ali navlaženo peno
''Alginatne obloge'': ob stiku z izločki iz rane, se pretvorijo v gel, primerne so za rane z zmernim do močnim izločanjem, niso primerne za suhe rane, imajo visoko sposobnost vpijanja, lahko in neboleče odstranjevanje, na rani lahko ostanejo do 3 dni, nikoli ne sme segati preko robov rane, lahko imajo dodane druge snovi, npr. med, srebro, magnezij, cink, kar pripomore k večji učinkovitosti delovanja
''Kirurški obliži'': pri rani z malo izločka, omogoča dihanje kože, prepustnost za tekočine, menjava po potrebi, enostavna menjava
Tekočine za čiščenje kompleksnih ran:
Tekočine morajo biti ogrete na telesno temperaturo.
Uporabljamo lahko: fiziološko raztopino, Ringerjevo raztopino (K, Ca), Prontosan, antiseptike ter tekočo vodo
4.4 Potek preveze rane
Postopek:
# ocena stopnje bolečine je bila narejena že predhodno, saj v primeru le-te, zdravnik predpiše analgetik
# nadenemo si rokavice, zaščitna očala, masko ter predpasnik
# pod nogo namestimo podlogo
# odstranimo obloge ter si dobro ogledamo rano
# rano spiramo s fiziološko raztopino, vodo ali drugo izbrano tekočino
# odstranimo rokavice
# odpremo set tamponov ter sterilni pean
# tampone namočimo v tekočini
# očistimo rano, s suhimi zloženci jo osušimo
# zmerimo rano
# pokrijemo rano z oblogami

Sladkorna bolezen


Paliativna oskrba v patronažnem varstvu

Organizacija paliativne oskrbe
Paliativna oskrba je pristop, ki izboljša kvaliteto življenja pacienta in njihovih bližnjih, ki se soočajo s problemom povezanim s kronično neozdravljivo boleznijo, skozi preventivo in lajšanjem trpljenja, že ob zgodnjem odkritju bolezni in celostni oskrbi ter zdravljenju bolečine in drugih simptomov oziroma problemov, tako fizičnih, psiho-socialnih kot tudi duševnih. Potrebe po paliativni oskrbi na primarni ravni bi najučinkovitejše pokrili z delovanjem Tima specialistične paliativne oskrbe (TSPO) v vsakem zdravstvenem domu oziroma glede na število prebivalcev, ki jih pokriva posamezen zdravstveni dom. Glede na število zdravstvenih domov po Sloveniji je pričakovati vsaj toliko specialističnih paliativnih timov. Potrebe po paliativni oskrbi na sekundarni in terciarni ravni bi najučinkovitejše pokrili tako, da bi bilo število TSPO enako številu bolnišnic v katerih se obravnavajo pacienti s potrebami po paliativni oskrbi oziroma, da je zagotovljena regionalna pokritost. Oblikovanje večjega števila TSPO in krepitev mobilnih paliativnih timov bo temeljila na potrebah bolnišničnih in izven bolnišnične dejavnosti paliativne oskrbe. Tretja raven je sestavljena iz enot za paliativno oskrbo, in zahteva visoko usposobljen interdisciplinarni paliativni tim (TSPO) saj so namenjene za oskrbo pacientov in njihovih bližnjih s težjimi in kompleksnimi telesnimi, psihološkimi, socialnimi in/ali duhovnimi potrebami in težavami. Specialistične enote paliativne oskrbe so tesno povezane z vrsto storitev, ki jih izvajata bolnišnica in lokalna skupnost. Koordinacija v paliativni oskrbi poteka tako horizontalno kot vertikalno. Vsi izvajalci paliativne oskrbe delujejo v mreži integrirano, kar omogoča izvajanje nepretrgane paliativne oskrbe. Glavni koordinator paliativne oskrbe za posameznega pacienta je izbrani zdravnik v tesnem sodelovanju s paliativnim timom. Tim za paliativno oskrbo ali paliativni tim je izvajalec specialistične paliativne oskrbe in koordinator vseh drugih dejavnosti, ki jih pacient v paliativni oskrbi potrebuje. Je skupina posameznikov, ki delajo povezano pri uresničevanju skupnega cilja.
Vloga medicinske sestre v paliativni oskrbi v sodelovanju s specialistom družinske medicine
Paliativni tim je izvajalec osnovne paliativne oskrbe in koordinator vseh drugih dejavnosti, ki jih pacient v paliativni oskrbi potrebuje. Vodja osnovnega paliativnega tima je zdravnik družinske medicine, ki skrbi za pravočasno in učinkovito obravnavo vseh simptomov, svojce pa seznanja s spremembami v razvoju bolezni. Z medicinsko sestro v patronažnem varstvu je ves čas obravnave paliativnega bolnika tesno strokovno povezan. Obiske na domovih bolnikov opravljata skupaj, vendar gre za dve različni domeni, ki se dopolnjujeta. Pri paliativni oskrbi na bolnikovem domu je potrebno usklajeno delovanje družine, družinskega zdravnika, diplomirane medicinske sestre v patronažnem varstvu, negovalnega osebja.
Intervencije medicinske sestre v patronažnem varstvu pri paliativnih obiskih
Intervencije, ki jih opravlja medicinska sestra v patronažnem varstvu na paliativnih obiskih pri varovancih, varirajo glede na njihovo zdravstveno stanje in stadij bolezni. Umirajoči potrebujejo fizično, socialno, psihično in duhovno podporo. Mnogi želijo umreti doma in imeti ob sebi svojce oziroma najbližje osebe. Glede na zdravstveno stanje so intervencije lahko v obsegu primarne, sekundarne ali terciarne zdravstvene obravnave, v vsakem primeru pa mora medicinska sestra v patronažnem varstvu izkazovati:
* spoštovanje posameznika in prepoznavanje njegovih značilnosti in sposobnosti, povezovanje pacienta in družine, spodbujanje in podpora, pomoč pri fizičnih simptomih, postavljanje dogovorov, vodenje aktivnosti zdravstvene nege s spremljanjem pacienta in timsko delo pri iskanju pomena za življenje oz. smrt, ohranjanje integritete- čustva, samospoštovanje, psihofizična pripravljenost (Skela Savič 2005).
Najpogostejše intervencije medicinske sestre v patronažnem varstvu so:
* načrtovanje in izvajanje postopkov za podporo zdravljenju in zdravstveno nego v fazi paliativne oskrbe,
* prepoznavanje in načrtovanje aktivnosti zdravstvene nege pri simptomih napredujoče bolezni,
* prepoznavanje in načrtovanje aktivnosti ob bližajoči se smrti, socialnih in duhovnih potrebah,
* podpora družini in drugim bližnjim ali skrbnikom, poznavanje procesov žalovanja ter prepoznavanje in ukrepanje ob patoloških načinih žalovanja,
* vključevanje v paliativni tim v smislu predstavitve pacientovih problemov tako na fizični kot psihosocialni ravni, s ciljem timskega in celovitega pristopa k reševanju pacientovih težav,
* aktivno vključevanje pacientov, njihovih svojcev in/ali drugih bližnjih v načrtovanje paliativne zdravstvene nege in oskrbe,
* učenje in informiranje pacientovih svojcev in/ali drugih bližnjih za sodelovanje v procesu paliativne oskrbe in preprečevanja zapletov zdravljenja in zdravstvene nege v fazi paliativne obravnave,
* seznanitev z možnostmi laične pomoči in oskrbe na domu,
* seznanitev s pripomočki in materiali, ki olajšujejo zdravstveno nego in oskrbo,
* zagovorništvo – poudarjanje stališč pacienta, njegovih svojcev in/ali drugih bližnjih,
* izvajanje celostne in z dokazi podprte zdravstvene nege,
* zdravstveno vzgojno delo glede na ugotovljene potrebe,
* povezovanje z izven bolnišničnim paliativnim timom.
Komunikacija
Medicinska sestra v patronažnem varstvu je običajno prva, ki obišče hudo bolnega – umirajočega v domačem okolju. Ob tem se medicinska sestra v patronažnem varstvu spopada s stisko v komunikaciji s pacietnom in njegovimi svojci, ki pričakujejo od nje odgovore na mnoga vprašanja, posebno na simptome, ki spremljajo bolezen. Ob dajanju odgovorov mora upoštevati etična načela, pacienta mora spodbujati, obenem pa mu ne sme dajati lažnih obljub. Do pacientov in svojcev mora biti strpna in odprta za drugačnost, pripravljena mora biti tudi na morebiten konflikt, ki ga rešuje s pozitivnim odnosom, ki mora biti usmerjen k ustvarjalnemu reševanju težav. Zdravstveni tim se mora prek izobraževanj in usposabljanj naučiti, kako voditi razgovor in pacientu povedati resnico. Iskanje rešitev v preiskavah in dugih intervencijah v smislu dajanja pacientu upanja, kadar ga ni, ni strokovno pravilno. Pacient mora vedeti, v kakšni situaciji je, da lahko izvede aktivnosti, ki si jih želi in zmore še izvesti v preostanku svojega življenja.
Vloga svojcev
Že v definiciji Svetovne zdravstvene organizacije, da je paliativna oskrba pristop, ki izboljšuje kvaliteto življenja bolnika in družine, v soočanju s problemi povezanimi s kronično boleznijo , je med drugim poudarek tudi na vlogi družine. V ta pojem ni vključeno le krvno sorodstvo, ampak tudi sosedje, prijatelji ipd. Svojci so pomemben most med paliativnim timom in pacientom, saj medicinski sestri v patronažnem varstvu pomagajo pri oceni stanja pacienta, v kolikor sam le-tega v polnosti ni več sposoben. Za lažjo oskrbo je potrebna pripravljenost za odkrit pogovor o bolezni, stanju in pričakovanjih paliativne oskrbe. Pacient mora izraziti željo za paliativno obravnavo. Medicinska sestra v patronažnem varstvu je svojcem vedno na voljo za pogovor in svetovanje. V poteku paliativne oskrbe na domu je potrebno opazovanje vsakih odklonov. Medicinski sestri v patronažnem varstvu boste približali stanje pacienta, če boste opisali bolečino, morebitne epizode težkega dihanja, kašelj, pojave slabosti, bruhanje, morebitni nemir in nespečnost. S podatki o vnosu hrane in tekočin ter o pogostosti uriniranja in odvajanja blata, si bo paliativni tim lahko tudi pomagal pri zgodnjem prepoznavanju zaprtosti, saj zaprtje lahko pripelje do delirija in povzroča neugodje (bolečina, napenjanje, zmanjšan apetetit). Če pacient ne odvaja mu je tako predpisano odvajalo v obliki svečke za rektalno uporabo ali klizma. V skrbi za nepokretnega pacienta je potrebna skrb za nego kože, preprečevanje preležanin in temeljita ustna nega. Težimo k zdravemu izgledu kože in smo pozorni, če je koža poškodovana. Kožo čistimo s pomočjo vlažnih krpic ter negujemo z vlažilnimi kremami, v kolikor je koža suha. Za nemoteno kontinuiteto kože skrbimo tudi tako, da pacientu spreminjamo lego in ga nameščamo položaje, ki razbremenjujejo zatilje, teme, uhlje lopatici, komolec, trtico in peto. Vloga laičnega negovalca zna biti zelo težka tako fizično kot psihično, saj spremljamo pacietna v preizkušnji in negotovosti, zato je pomembno, da si svojci vzamejo tudi čas zase. V pogovoru med svojci in pacietnom je velikokrat težko, saj je tudi njega strah, negovalec pa mu lahko le prisluhne, saj si pacient želi izraziti svoj strah. Vloga svojcev je, da tudi o takšnih pogovorih obvestijo medicinsko sestro v patronažnem varstvu. Nihče ni usposobljen, da bo odgovoril na vprašanje, kdaj oseba umira. Lahko smo le pozorni na znake kot so nepokretnost, odklanjanje hrane in pijače, težko požiranje ter zmanjšanje budnega časa. Zavedati se je potrebno, da v tem (terminalnem) obdobju oseba ne čuti žeje, čeprav odklanja pijačo. Moramo pa poskrbeti za ustrezno vlaženje ustne sluznice. Če je prisotno težko dihanje, lahko dvignemo vzglavje ter skrbimo za ustrezno prezračenost prostora. Pojavi se tudi hropenje, ki je posledica zastajanja tekočine v dihalih, to osebe ne moti, saj ima zoženo zavest, lahko pa mu spremenimo lego in hropenje zmanjšamo, paliativni tim pa bo poskrbel za morebitno medikamentozno podporo.
Načrtovanje paliativne oskrbe in vodenje pacienta na domu
Vnaprejšnje načrtovanje paliativne oskrbe na domu se mora izvajati skupaj s pacientom. V središču načrta so pacient in njegove želje. Pri tem je pomembno, da se z njim o le teh dobro pogovorimo. Izrazi jih lahko ustno, pisno ali z uporabo predpisanega in pravno veljavnega dokumenta (VV), angl.: advance directive. Dokument VV je dobra osnova za vnaprejšnje načrtovanje, vendar pa se priporoča, pregled skupaj s pacientom, da se zagotovi popolno razumevanje njegovih želja. Zraven dokumenta se skozi vodene pogovore s pacientom, vedno izvaja tudi vnaprejšnje načrtovanje. Pri tem je pomembno sprotno, kontinuirano dopolnjevanje načrta, kar pomeni, da si dobro usposobljen zdravstveni delavec skozi sprotno komunikacijo s pacientom zapisuje njegove cilje na način, da bodo nedvoumno izražali njegove želje takrat, ko le ta ne bo več zmožen komunikacije. Ključno je, da v načrtovanje vključimo tudi svojce, če jih ima, saj bodo v prihodnosti lahko postali edini možni odločitelji o usodi pacienta. Pri tem pa ne smemo spregledati tudi njihove stiske. Omogočimo jim, da o njej govorijo in jim po potrebi zagotovimo tudi strokovno pomoč. Pomembno je upoštevati pacienta, tudi če se njegove želje spreminjajo. Za dobro načrtovanje je potrebno izjemno znanje zdravstvenega delavca, ki obravnava takšnega pacienta, zato je zelo priporočena dodatna specializacija.
Razvoj mobilnih paliativnih timov za obvladovanje potreb po paliativni oskrbi v domačem okolju
Medicinska sestra v patronažnem varstvu je sicer pri pacientu prisotna največ, a le ta sama ne more zagotavljati štiriindvajset-urne oskrbe. Da bi se lahko paliativna oskrba zagotavljala vseh štiriindvajset ur, so se ustanovili mobilni paliativni timi. V Sloveniji imamo le en takšen tim, ki deluje v splošni bolnišnici Jesenice v okviru Centra za interdisciplinarno zdravljenje bolečine in paliativno oskrbo. Le ta je v podporo osebnim zdravnikom, medicinskim sestram v patronažnem varstvu, pacientom in njihovim bližnjim. Mobilno enoto sestavljajo en zdravnik in dve medicinski sestri. Cilj kakovostne paliativne oskrbe in mobilnih timov je predvsem, da pacient ostane čim dlje časa doma in da imajo svojci, ki zanj skrbijo, dovolj znanja in podpore za zagotavljanje bolniku kolikor se da kvalitetnih zadnjih trenutkov. V kritičnih trenutkih, ko ne zmorejo sami pa jim pomagajo paliativni mobilni timi. To lahko dosežemo predvsem z zmanjšanjem predsodkov in strahov, ki jih s seboj prinaša umiranje t.i. detabuizacijo smrti. Mobilni paliativni timi začnejo delovati že, ko se pacient še aktivno zdravi. Z dobro komunikacijo in opazovanjem bolnika v času zdravljenja ugotavlja njegove potrebe po paliativni oskrbi. Uvedba mobilnih paliativnih timov je privedla do prepoznavanja predhodno neprepoznanih in nezdravljenih zdravstvenih stanj, kot so delirij, psihosocialne težave in toksičnost, ki jo povzročajo opioidi in neželeni stranski učinki le-teh. Takšni timi torej dokazano izboljšajo paliativno oskrbo v domačem okolju in hkrati zmanjšujejo stroške zdravstvenega varstva.