Есхил - "Прикованият Прометей", критически прочити и коментари

** © Рекламно - издателска къща "ПЕГАС"
* © Преводач - проф. Александър Ничев
* © Художник - Симеон Василев
* ISBN 954-539-020-1
*** Сканирано от Slideworld
* ЕСХИЛ
* ПРИКОВАНИЯТ ПРОМЕТЕЙ
* КРИТИЧЕСКИ ПРОЧИТИ И КОМЕНТАРИИ
*** Превод от старогръцки
* проф. Александър Ничев
** СЪДЪРЖАНИЕ
* 1. Класическата епоха стр. 5-8
* 2. Възникване на трагедията в Древна Гърция стр. 8-13
* 3. Есхил - живот и творчество стр. 13-14
* 4. Светогледът на Есхил стр. 14-15
* 5. Есхил - родоначалник на трагедията стр. 15-16
* 6. Поетиката на Есхиловата драматургия стр. 17-19
* 7. Митът за Прометей , стр. 19-23
* 8. Есхиповата трактовка на мита за
* Прометей стр. 24-26
* 9. Мястото на "Прикованият Прометей" в
* творчеството на Есхил стр. 26-27
* 10. Драматичното действие в "Прикованият
* Прометей" стр. 27-29
* 11. Конфликтът в "Прикованият Прометей" стр. 29-31
* 12. Епизодичните колизии в "Прикованият
* Прометей" стр. 31-33
* 13. Характерите в "Прикованият Прометей" стр. 33-36
* 14. Конкретният смисъл на "Прикованият
* Прометей" стр. 36-37
* 15. "Прикованият Прометей" стр.38-91
* 16. Библиографска справка към анализи и
* коментарии стр. 92-93
* 17. Бележки към "Прикованият Прометей" стр. 94-96
** Есхил
* ПРИКОВАНИЯТ ПРОМЕТЕЙ
* Отговорен редактор - доц. Гено Генов
* Редактор- Иван Петров
* Художник- Симеон Василев
* Коректор - Иван Петров
*** АНАЛИЗИ И КОМЕНТАРИ
* КЛАСИЧЕСКАТА ЕПОХА
* "Епохата на атическата класика се ограничава в V и IV
* век пр. н.е., по-точно между Грько-персийските войни и на-
* чалото на Александровите завоевания на Изток. Две битки
* бележат началото и края на периода - при Маратон /490
* г.пр.н.е./, където войската на елинския демократичен полис
* побеждава силите на монархична Персия, и Херонея /338
* г.пр.н.е./, където обединените елински полиси губят срещу
* един монарх /Филип Македонски/. Ако търсим обществена-
* та основа на епохата, тя се носи от демократичния полис,
* чиято политическа мощ продължава наистина кратко, в сто
* и петдесетте години между Маратон и Херонея. От друга
* страна, полисът е кадърът на(класическото робовладелско
* производство. По явленията на изкуството и литература-
* та е прието периодът да се дели на ранна, зряла и късна
* класика. Зрялата класика се ограничава в петдесетилети-
* ето между 430 и 380 г.пр.н.е."
* "От Гръко-персийските войни до Пелопонеската война -
* ни разказва Тукидид - спартанците и атиняните ту воюва-
* ха едни срещу други, ту срещу собствените си съюзници,
* които искаха да се освободят от тяхното влияние, ту, сключ-
* вайки примирие, непрекъснато подобряваха военните си сред-
* ства и обогатяваха опита си в сраженията." Гледан рет-
* роспективно този петдесетгодишен период, п е н т е -
* контаетия се възприема като подготовка за конф-
* ликта, до който неизбежно трябвало да доведе съперничес-
* твото между двата големи гръцки града. Спарта, чийто
* авторитет дотогава бил неоспорван, гледала с тревога как
* мощта на Атина се разраства дотам, че разклаща собст-
* веното й влияние дори в самия Пелопонес. Този възход е
* факт с огромно значение не само за историята на Гърция,
* но и за цялата наша цивилизация, защото именно издигайки
* се до челна роля в политическата и военната сфера, Атина
* могла да разгърне целия си гений в областта на мисълта,
* литературата и изкуството. Половината столетие от 480
* до 430 г. с основание е останало в паметта на хората под
* името "П е р и к л о В В е к": той дал на гръцката
* цивилизация решителен тласък и я озарил с блясък, който
* не е престанал да сияе до ден днешен... десетилетието от
* 460-450 г. имало решаващо значение за Атина. Тогава именно
* Перикъл, роден в знатна фамилия /към 495 г./, родствена на
* Алкмеонидите, станал главният вдъхновител на атинската
* политика. Красив, привлекателен, образован, отличен ора-
* тор и опитен политик, той се ползувал с пълното доверие
* на демократите, които ценели високите му качества и гле-
* дали на него като на неподкупен човек в политическо и във
* финансово отношение, и му останали верни докрая въпреки
* нападките на комическите поети, които симпатизирали на
* противниците му. Той хранел огромни амбиции по отноше-
* ние на родината си и като прозорлив политик не се смуща-
* вал от излишни скрупули, когато подбирал средствата, за
* да ги осъществи. Убеден с основание, че атинският народ
* притежава изключителни качества, той считал, че тези
* качества му дават право на хегемония и го задължават да
* я постигне; така той достигнал до онази завоевателна
* доктрина, която неговите съотечественици лесно възпри-
* ели..."2
* "Дейността на Перикъл. В средата на V век пр.н.е.
* Атина започва да играе ролята на център на елинската култура.
* Причините са предимно политически. След голямата побе-
* да в Гръко-персийските войни градът удържа своето ръко-
* водно място в елинския свят, създава Атинския морски съ-
* юз и става център най-напред в едно политическо прост-
* ранство. По-късно се възползува от съюзните средства след
* пренасянето на общата каса от Делос в Атина, за да се
* украси и заприлича на център.
* Дали градът дължи достиженията си на активността
* на Перикъл? Тя би ги дължала и на друг. Тенденцията към
* отваряне и подвижност се представя по-късно деструктив-
* но от Алкивиад. В личността на Перикъл тя придобива гра-
* дивен вид. Водач на демократичната партия в Атина, в кул-
* турната област Перикъл се държи като демократ - отво-
* рено и либерално. Край него се събират талантливи лич-
* ности - философът Анаксагор от Клазомене, музикантът
* Дамон, историкът Херодот от Халикарнас, поетът Ион от
* Хиос. По-късно идват други чужденци - софистите Горгий,
* Протагор и Продик. Отношенията на Перикъл с тези дейци
* на културата са либерални. Край него се образува среда за
* по-свободно поведение, налага се една идея за равенство, за
* което играят роля единствено качествата на личността.
* Това е в разрез с нормата на полиса. И отношенията на
* Перикъл с милетчанката Аспазия нарушават тази норма.
* Не че Аспазия е хетера - хетерата е утвърдена като фи-
* гура в атинския начин на живот. А защото Перикъл я пос-
* тавя на мястото на съпругата и смесва съпружеството с
* любовта...
* ... Художествените творби, създадени през епохата на
* класиката, изразяват колективния дух на времето, свиде-
* телствуват за способността на тези, които са ги създа-
* вали, да продължават започнатото от други. Тази способ-
* ност се корени в ограничеността на колективите и устой-
* чивостта на спояващите ги ценности. Изкуството на кла-
* сиката предполага занаятчийски канони и затова достига
* до виртуозно техническо съвършенство. Ако липсва подпис,
* е трудно да се твърди от чия ръка е създадена една ста-
* туя. Различават се почерци на школи и групи, но не и инди-
* видуални стилове. Върху големия фриз на Партенона не мо-
* же да се идентифицира длетото на самия Фидий, а само
* неговият почерк, който други следват навярно послушно...
* Особено постижение на класическата архитектура са го-
* лемите каменни амфитеатри. Най-добре запазе-
* ният, на Поликлет Младши в Епидавър, правен в средата на
* IV век пр.н.е., представя класическата форма на условното
* и същевременно развито върху естествено място, отворе-
* но към далечината пространство, което се гради от про-
* тивопоставяне на страна на зрителите и страна на из-
* пълнителите. Прислоненият в подножието на Акропола Ди-
* онисов театър в Атина е другият голям паметник на те-
* атралната архитектура на късната класика. Той не е така
* импозантен. Подобно развиване в архитектурен комплекс
* дава плацът на спортните състезания - стадионите в Дел-
* фи и Олимпия. Епохата на класиката изработва формата и
* на това пространство за общуване, достигнало по нерав-
* ния път на традицията до съвременността..."3
* ВЪЗНИКВАНЕ НА ТРАГЕДИЯТА В ДРЕВНА ГЪРЦИЯ
** "И тъй, като произлязла от импровизации - и трагеди-
* ята, и комедията /първата - от запевачите на дитирамба
* /тържествена песен в чест на бог Дионис, Г.Г./, втората -
* от тези на фалическите песни./ Тези песни се изпълнявали
* по време на празниците в чест на Дионис. Участниците в
* тях носели грамадно кожено изображение на мъжкия възпро-
* изводителен орган /фалоса/, който тогава се възприемал
* като символ на живителните и производителни сили на
* бога, Г.Г./, които и сега влизат в обичаите на много градо-
* ве, тя постепенно се разрасла, тъй като в нея развивали
* това, което представлява нейна особеност; и след като
* претърпяла много промени, приключила своя ход, тъй като
* вече получила собствената си природа.
* Есхил пръв довел броя на актьорите от един до двама,
* намалил частите на хора и изтъкнал на преден план диало-
* га... И тъй, трагедията е подражание /гр. мимезис, Г.Г./ на
* действие сериозно и завършено, с определен обем, с укра-
* сена реч, различна в отделните части, което подражание
* с действие, а не с разказ, чрез състрадание и страх извър-
* шва очистване/гр. катарзис, Г.Г./ от подобни чувства...4
* "Първият трагически поет бил от Атика, от дема Ика-
* рия. Наричал се Теспид . Пизистрат го повикал в Атина
* и той представил в 534 г.пр.н.е. на първите Големи Дионисий
* /Празник, учреден от тирана Пизистрат, посветен на Ди-
* онис като бог на възродителните сили в природа, честву-
* ван в края на март и началото на април, бел.Г.Г/ първата
* трагедия. Това е рождената дата на атическата трагедия.
* Есхил ще се роди след десетина години и само за три
* десетилетия трагедията ще се превърне в пълноценно дра-
* матично произведение. Сега тя е все още хорова песен, а
* авторът, единственият актьор, отговаря на въпросите на
* хора, като сменя костюмите и маските си и създава по
* този начин илюзията за множественост. Играело се на
* кръгла площадка, заобиколена отвсякъде с публика. Понеже
* главното било в танца и пеенето на хора, тази позиция
* била напълно удобна.
* Най-значителният автор между Теспид и Есхил бил Фри-
* них. Той получил първата си награда в същата Олимпиада,
* когато изгонили тираните от Атина /Пизистратидите били
* изгонени окончателно от Атина с помощта на Спарта през
* 509 г. пр.н.е., Бел.Б.Б./. В 494 г.пр.н.е. той разплакал публика-
* та с трагедията "Превземането на Милет", за което му
* наложили парична глоба, защото внушил слабост у атиня-
* ните, като показал трагедията на превзетия от персите
* Милет. Но в 476 г.пр.н.е. Фриних се поправил с "финикийки-
* те". Този път показал унищожението на персийския лагер
* след битката при Саламин. От Фриних притежаваме само
* няколко незначителни фрагмента."5
* "Първото голямо име в трагедията е името на фриних,
* чиито произведения са изгубени, но били все още ценени в
* края на V в. В неговите драми има само един актьор, който
* разговаря с хора, което ще рече, че пиесите му имали по-
* вече характер на оратория, отколкото на истинска драма.
* Негова е заслугата пръв да потърси сюжети в историята
* на своето съвремие: "Превземането на Милет" пресъздава
* неуспешното въстание в Йония през 494 г., а "финикийки",
* представена към 476-475 г., има за сюжет последиците от
* битката при Саламин. Четири години по-късно Есхил
* написва под негово влияние "Перси". Все пак Фриних обикно-
* вено вземал теми от богатия репертоар на епичните ле-
* генди; неговите наследници правели същото, без обаче да
* се чувствуват обвързани от митологическата традиция,
* която никога не била схващана като догма.
* Трима големи атически поети от V в. въплъщават за
* нас цялата гръцка трагедия: Есхил - най-възрастният
* от тримата, творил през първата половина на века, Еври-
* пид, най-младият, творил през втората половина и Софо-
* къл, който живял деветдесет години - почти през цялото
* столетие след края на Гръко-персийските войни. От техни-
* те произведения, от които познаваме само ограничения подбор,
* направен от граматиците от по-късно време за учебни це-
* ли, можем да видим как постепенно е еволюирало схващане-
* то за трагедията. Ролята на хора, отначало твърде голя-
* ма, постепенно намалявала едновременно с първостепенно-
* то значение, което имал първоначално лирическия елемент.
* Диалогът се развива и става по-жив. Есхил вмъква в
* драмата втори актьор, после по подражание на по-младия
* Софокъл - и трети. Понеже всеки от тези актьори, сменяй-
* ки костюма и маската, може да играе последователно раз-
* лични роли, възможностите на сцената се разширяват и
* действието, отначало съвсем ограничено, добива все по-
* голямо значение. У Еврипид участието на хора е сведено до
* ролята на дискретен свидетел, чиято намеса служи преди
* всичко да разделя главните моменти на трагедията; той
* заема орхестрата и занимава публиката през
* паузите, които съответствуват на нашите антракти. В
* замяна на това нарастване на драматичното напрежение,
* неочакваните обрати, все по-пълното разкриване на чувст-
* вата на действуващите лица, словесните двубои между глав-
* ните герои стоят в центъра на вниманието и на поета и"
* на публиката. Авторът ни разказва една история, вълнува
* ни, буди у нас страх или състрадание, постъпва вече като
* истински трагически поет; също и тук гръцките автори са
* установили правилата на литературния вид и са ги завеща-
* ли на европейската литература.
* Съвременната трагедия дължи на гръцките трагици не
* само литературната техника, а преди всичко онова, което
* винаги е обуславяло нейното благородство и величие: тре-
* вожния проблем за Съдбата. Драмите на Есхил, Софокъл и
* Еврипид представят съдбата на човека такава, каквато я
* решават свръхестествени сили. Есхил, ръководен от
* вярата, която се подхранва от източниците на свещената
* традиция, показва смъртните като подвластни на Не ме
* зида /Богинята, която олицетворява нравствения свето-
* вен ред и бди за съразмерното разпределение на щастието
* и нещастието в живота на хората, бел.Г.Г./, изложени на
* отмъщението на ревнивите богове, които наказват всяка
* крайност, всяко нарушение на ритуалния закон; но едно вече
* по-развито чувство за справедливост, на което става из-
* разител град Атина чрез гласа на Ареопага, идва да смекчи,
* както е в епилога на "Орестия" /единствената .стигнала
* до нас, трилогия на Есхил, Г.Г./, строгостта на присъда-
* та..."6
* "Непосредствената система на ранната гръцка словес-
* ност се образува от мрежата на отнасящи се един към
* друг празници. Първоначално литературните текстове за-
* висят плътно от контекстовете на определени празници.
* Атическата трагедия и комедия са привързани към атинс-
* ките пролетни празници на Дионис. Омировият епос се ре-
* цитира по стара традиция също на един вид големи праз-
* ници /Празника на Аполон в Делос, Панатенеите/. Разбира
* се, не при всички поетически жанрове сме в състояние да
* посочим и още повече да възстановим празничния сценарий,
* от който те са възникнали. Ясно е обаче, че винаги изпъл-
* нявани пред публика, тогавашните художествени текстове
* са живи моменти от някакво празнично протичане. То може
* да бъде обемисто и сложно като атинските Панатенеи и
* Градските Дионисий или по-кратко и интимно като празни-
* ка на религиозното сдружение, на който са се изпълнявали
* вероятно песните на Сафо...
* Ранното развитие на старогръцката поезия се изразява
* в постепенно дипляне на един йерархичен строй на жанрове,
* в който са поставени в отношение различни форми на ви-
* соко нереалистично и ниско по-актуално реагиране. Подо-
* бен висок жанр е оформилата се на границата между VI и
* V век пр.н.е. атическа трагедия, в която се
* обсъжда един нов проблем - диалектиката на индивидуална
* и колективна съдба. В йерархично отношение трагедията
* стои по-високо от други драматични жанрове, занимаващи
* се със същия проблем /комедията и сатировската драма/,
* но и самата тя се развива като един вид йерархия между
* високото слово на хоровите песни и по-ниското на диалози-
* те и монолозите. Подобна текстова йерархия откриваме и
* в атическата комедия, която обаче реагира
* по принцип по-ниско от трагедията, работи с всекидневни
* пародийни или измислени персонажи и се ориентира към
* нетрадиционни сюжети. Докато също като Омировия епос
* атическата трагедия се придържа към традиционните ми-
* тологически фабули с високи герои. Но не става дума за
* повтаряне на високата епическа позиция към света. Траге-
* дията реагира по-гъвкаво и по-относимо към обществената
* реалност на своето време."7
* ... Компактният зрителски колектив от амфитеа-
* т ъ р а има на сцената посредник в лицето на х о р а ,
* в чието реагиране му е дадена насока за разбиране на съ-
* битията. Театърът, разиграван на сцената пред хора, мо-
* делира театралното общуване между сцената и амфитеа-
* търа. Тази структура, която можем да наречем театър в
* театъра, налага идеята, че събитията не са за отделния
* зрител, а за зрителския колектив. Емоционалният път към
* това, което се представя, е в прислояването към общата
* емоция, изпитвана от една човешка група. На свой ред и
* това, което се случва с героите, не може да се отнася към
* личната съдба на зрителите Героят е висок, в неговото
* неблагополучие се моделира съдбата на колектив и едва
* чрез нея съдбата на отделния човек. Така театралното
* общуване в Дионисовия театър конструира особена среда
* за идентификация. Тя се осъществява по принципа на прис-
* лояването на отделния зрител към общността и на общ-
* ността към високата личност, която я представя и която
* поради това има право да участвува в събития със симво-
* лен характер. Театралното общуване в тази среда е, така
* да се каже, колективизъм в действие."8
* "... В техниката на трагедията има полярност между
* два елемента: хора, колективно анонимно същество, чиято
* роля се състои в това да изразява чрез страховете, надеж-
* дите и преценките си чувствата на зрителите, които със-
* тавят гражданската общност, и индивидуализирания герой,
* чието действие е в сърцевината на драмата, който е герой
* от друго време, всякога повече или по-малко чужд на обик-
* новеното съществуване на гражданина.
* На наличието на тези два елемента - хор и трагически I
* герой - в езика на трагедията съответствува друга двойст-
* веност: от една страна, хоров лиризъм, от друга - у глав-
* ните герои, - диалектична форма, чиято метрика е по-близ-
* ка до прозата. Приближени по своя език до обикновения чо-
* век, трагическите герои не само присъствуват на сцената
* пред погледа на всички зрители; чрез пренията, които ги
* противопоставят едни на други или на хора, те се превръ-
* щат в обект на спор. По един или друг начин те са поста-
* вени на обсъждане от публиката. От своя страна хорът в
* частите, които се пеят, повече се безпокои и се пита за
* героя, отколкото въздига примерните му добродетели, как-
* то това се прави в лирическата традиция от Симонид или
* от Пиндар. Следователно в новия контекст на трагическа-
* та игра героят престава да бъде модел; той се превръща
* в проблем за себе си и за другите."9
* ЕСХИЛ - ЖИВОТ И ТВОРЧЕСТВО
** "Есхил /525-456/, старогръцки поет, най-ранният от
* тримата велики трагически поети на Атина. Роден в Елев-
* зин, близо до Атина, в знатния род на едър земевладелец.
* През младежките си години става свидетел на установява-
* нето на демократичния строй в Атина. Взема лично учас-
* тие в битката край Маратон /490 г.пр.н.е./ и вероятно в
* сраженията край о.Саламин и Платея. Излиза на театрал-
* ните състезания още на 25 години като съперник на Пра-
* тин и Хойрил, но първата си победа извоюва едва през 484
* г.пр.н.е. През 476 г. е поканен да гостува на Хиерон - тирана
* на Сиракуза, покровителя на изкуството и литературата,
* сред чиито гости са поетите Симонид, Пиндар и Бакхилид.
* Когато през 468 г.пр.н.е. се връща в Атина, е победен на
* театралните състезания от 30 години по младия от него
* Софокъл. На следващата година спечелва първата награда
* с тетралогията, чиято трета част е озаглавена "Седем-
* те срещу Тива". Времето на неговия успех съвпада с три-
* умфа на Перикьл, водача на радикалните демократи. По всичко
* личи, че Есхил не е приемал безрезервно неговата полити-
* ка. Изглежда, във връзка с това поетът е обвинен, че е
* разкрил тайните на Елевзинските мистерии и е направен
* опит да бъде осъден. През 458 г.пр.н.е. отново напуска Ати-
* на и умира две години по-късно в Сицилия, близо до Гела,
* където вероятно е написал "Прикованият П р о-
* м е т е й". По предложение на оратора Ликург по-късно
* атиняните издигат на поета бронзова статуя в театъра.
* Есхил е автор на близо 90 драматически произведения
* /трагедии и сатирни драми/. Отличаван е приживе 13 пъти
* с първа награда по време на състезанията между трагичес-
* ки поети, провеждани на празника Големите Дионисий. Из-
* цяло са достигнали до нас 7 от трагедиите му, а от оста-
* налите притежаваме фрагменти и заглавията на повече
* от 75 пиеси. Запазени са: "Персите", поставена през
* 472 г.пр.н.е. като заключителна част от несвързана в те-
* матично единство тетралогия - представя посрещането
* на разгромения край Саламин персийски цар Ксеркс в пер-
* сийския двор; "Седемте срещу ТиВа", поставена през 476
* г.пр.н.е. като заключителна част от тетралогия, която
* обхваща цикъла от легенди за царския дом на Тива; трило-
* гията "Ористия", включваща трагедиите "Агамемнон", "Хо-
* ефори" и "Евмениди", е посветена на трагичната съдба на
* потомците на Атрей, над които тежи проклятието на из-
* вършеното от него престъпление; " Молителките" е първа
* част от трилогия, изградена върху мита за Данай и него-
* вите дъщери и представя тяхното посрещане в Аргос;
* "Прикованият Прометей" е вероятно втора
* част от трилогия, в която са влизали и "Прометей огнено-
* сец" и "Освободеният Прометей"...10
* СВЕТОГЛЕДЪТ НА ЕСХИЛ
** "Елементите на традиционния светоглед се преплитат
* у Есхил със съвременни нему гледища: той вярва в реалното
* съществуване на божествени сили, като се придържа към
* представата за наследствена родова отговорност; стра-
* данието е оръдие за справедливото управление на света;
* чрез мъдростта, придобита в страданието и добродетел-
* та, може да се избегне дори проклятието, което тегне над
* рода... "11
* "Младостта на Есхил съвпада с първите години на де-
* мокрацията. Есхиловите политически възгледи са издържа-
* ни в духа на примирение на крайностите и спазване на мяр-
* ка, т.е. в демократичния дух на първия атински реформатор
* Солон. Когато с времето демокрацията превишила мярката
* така, както я разбирал Есхил, той се оказал защитник на
* някои по-консервативни институции. Предполага се, че към
* края на своя живот Есхил се настроил съвсем скептично
* към новостите на демокрацията и може би затова прека-
* рал последните си дни в Сицилия в двора на сиракузкия ти-
* ран Хиерон.
* Есхил твърде много се отдалечил от Омировата пред-
* става за боговете. Художествената традиция го карала да
* извежда на сцената богове. Но във възгледите си за божес-
* твото Есхил стоял много по-близко до йонийските натур-
* философи - до един Анаксимандьр или Хераклит. Като тях
* той вярвал в иманентната справедливост на света, в един-
* ния закон и единната субстанция. Често това е някаква
* справедливост-закон. Есхиловият Зевс, например, значител-
* но отстъпва от митологичната представа за бога с чо-
* вешки вид. Но Есхил не е философ. И в него могат да се
* открият противоречия, резултат на резюмиращия твор-
* чески мироглед, наследен от Омир..."12
** ЕСХИЛ - РОДОНАЧАЛНИК НА ТРАГЕДИЯТА
** "Есхил пръв довел броя на актьорите от един до
* двама, намалил частите на хора и изтъкнал на преден план
* диалога."13
* "Аристотел съобщава, че Есхил е въвел Втория
* актьор. Това означава, че трагедията до Есхил, произ-
* лязла от хоровата лирика, в началото на развитието си
* представлява всъщност хорово произведение, в което има
* само един обособил се актьор изпълняващ най-незначител-
* ната роля на събеседник на хора. Въвеждането на втория
* актьор, несъмнено, съкращава партиите на хора и разширя-
* ва диалога като дава възможност да се въвеждат все по-
* голям брой действуващи лица, тъй като двамата актьори
* можели да изпълняват по няколко роли. Най-ранната траге-
* дия на Есхил "Молителките", отрежда на хора три пети
* от общия брой на стиховете в нея, а в следващите му
* трагедии партиите на хора също заемат не по-малко от
* половината на целия текст. /Изключение прави "Приковани-
* ят Прометей", в която хоровите партии заемат приблизи-
* телно една осма част от целия текст./
* На Есхил приписват въвеждането на разкошни костюми
* за актьорите, на маските и котурните /Специални обувки,
* предназначени за трагическите актьори в древна Гърция,
* които имали много висок ток и подметки, за да увеличават
* ръста на изпълнителите, бел.Г.Г/ и разнообразяването на
* мизансцена. Някои епизоди в трагедиите, като появата на
* сенки на мъртъвци, пропадането на цели канари в подземния
* свят, слизането на богове на сцената, изисквали различни
* технически приспособления, които не съществували преди
* появата на Есхил в старогръцкия театър. Освен това, Ес-
* хил въвежда в трагедиите си танците и сам се изявява
* като хореограф-постановчик.
* Накрая, необходимо е да се отбележи, че Есхил пише
* трилогии, посветени било на един сюжет, било на
* различни сюжети, но така или иначе свързани тематично.
* Всяка трилогия завършвала със с а т и р н а драма,
* те. драма с участието на сатири, разработваща някакъв
* мит в присмехулно-пародийна форма."14
* "Ако сравним тримата гръцки трагици, ще намерим на-
* истина, че Еврипид трябва да бъде отделен от първите
* двама в много отношения. Същността на истинската тра-
* гедия на Есхил и Софокъл се основава изцяло върху онази
* по-висша нравственост, която е била духът и животът на
* своето време и на своя град. В техните произведения тра-
* гичното не почива никога върху чисто външно нещастие;
* необходимостта се проявява по-скоро в непосредствена борба
* със самата воля и воюва с нея на собствената и почва."15
* ПОЕТИКАТА НА ЕСХИЛОВАТА ДРАМАТУРГИЯ
** "Декламацията като художествено говорене била малко
* развита у гърците; у тях разбираемостта съставлявала
* главното нещо, докато ние искаме да припознаем цялата
* обективност на душата и своеобразност на характера в
* най-финните нюанси и преходи, както и в по-резките проти-
* положности и контрасти, в тона и израза на гласа и в
* начина на рецитиране. Напротив, отчасти за да изтъкнат
* ритъма, отчасти за да постигнат по-богат откъм модула-
* ции израз на думите, макар че последните останали преоб-
* ладаващото, дребните прибавили към декламацията музи-
* калния съпровод. И все пак диалогът вероятно се е произна-
* сял или само леко се е съпровождал, а хоровете, напротив,
* се изпълнявали лирично-музикално. Пеенето е искало да нап-
* рави със своето по-остро акцентиране по-разбираеми зна-
* ченията на думите от хоровите строфи, иначе поне аз не
* знам как е щяло да бъде възможно за гърците да разбират
* хоровете на Есхил и Софокъл...
* ... Най-подходящо е всяка драма да има на брой три
* действия, първото от които излага появяването на колизи-
* ята, която впоследствие, във второто, се разцъфтява живо
* като сблъскване на интересите, като разлика, борба и зав-
* ръзка, докато най-сетне, в третото, доведена до връхната
* точка на противоречието, се разрешава с необходимост. У
* древните, у които драматичните дялове остават изобщо
* по-неопределени, като съответствуващ аналог на това ес-
* тествено разчленяване могат да се приведат трило-
* гиите на Е с х и л , в които обаче всяка част се закръгля
* до едно завършено само за себе си цяло...
* ... Главното изискване, което трябва да се предяви по
* отношение на един добър текст, се състои в това, съдър-
* жанието да бъде истински солидно в самото себе си.
* С плоското, тривиалното, пошлото и абсурдното в самото
* себе си не може да се измайстори нищо музикално значи-
* телно и дълбоко; колкото и да подправя и гарнира компози-
* торът, от опечената котка все пак няма да стане заешки
* пастет. Разбира се, при чисто мелодични музикални произ-
* ведения текстът е изобщо по-малко решаващ; но все пак и
* те изискват истинно в себе си съдържание на думите. Оба-
* че, от друга страна, това съдържание трябва да бъде и
* прекалено трудно за мисълта и да има философска дълбо-
* чина, както например лириката на Шилер, чиято величест-
* вена широта на патоса превишава музикалния израз на ли-
* ричните чувства. Подобно е положението и при хоровете
* на Есхил и Софокъл, които въпреки своята дълбочина на
* възгледите, същевременно са изработени с такава богата
* фантазия, така духовито и проникновено дори в подробнос-
* тите и вече сами за себе си така поетично завършени, че
* на музиката не остава да добави нещо, тъй като сякаш
* вече няма простор на вътрешния свят да си играе с това
* съдържание и да го оставя да се впуска в нови движения..."16
* "... Ако сравним двамата най-велики трагически поети,
* произведенията на Есхил представят успоредица към
* пластическите произведения на високия и строгия стил на
* изкуството, както тези на Софокъл към пластическите
* произведения на красивия стил, водещ началото си от По-
* ликлет и фидий. Но като че ли у Есхил не проблясва изобщо
* нравствена възвишеност, макар че тя не е присъща в съща-
* та степен на всички лица в неговите произведения, както
* на лицата в произведенията на Софокъл; не като че ли
* това настроение в изображението не би било познаваемо и
* там, където той представя само велики престъпления и
* ужасни характери, както коварното убийство на Агамемнон
* и характера на Клитемнестра, а защото този зародиш на
* нравствеността тук е още затворен в една по-твърда че-
* рупка и е суров и недостъпен, докато у Софокъл нравстве-
* ната доброта се слива с красотата и по този начин въз-
* никва най-висшия образ на божествеността.
* И ако по-нататък Есхил се стреми да постигне строго
* ограничаване и завършеност на всяко от своите произведе-
* ния и на образите в него, Софокъл, напротив, е разпределил
* равномерно изкуството и красотата в частите на своите
* произведения и е дал на всяка от тях освен абсолютност
* в себе си още и хармония с другите..."17
* "... Дейността на Есхил обхваща цялото театрално де-
* ло Той бил автор, драматург, режисьор, композитор, ба-
* летмайстор, декоратор и не на последно място актьор.
* Дори само от текста на трагедиите личи редкия му син-
* тетичен талант, способността му да показва и движи чо-
* вешки маси, да съчетава слово и музика в единството на
* силен сугестивен двигател. Есхиловата постановка целяла
* мощно въздействие върху сетивата .преживяване, не само
* рационален извод.
* ... Сюжетите, избрани от Есхил, третират важно епо-
* хално събитие, което се нуждае от огромен плац време, за
* да се осъществи. Есхиловата трагедия третира често и
* човека в епохален план. Съответно и конфликтът приема
* космически размери. Есхил го разрешава обикновено поло-
* жително, не с гибел, а с примирение и сливане. В края тър-
* жествува иманентната справедливост, която активно про-
* меня ония, които са стоели срещу нея. Драматичното дейс-
* твие прилича на урок по истина."18
*** МИТЪТ ЗА ПРОМЕТЕЙ
** Япет Климена пък взе за жена - стройнонога
* Океанида - и с нея във обща постеля той легна.
* Тя му роди пък Атлас,със безстрашно сърце, а след него
* даде живот на Менетий прославен, на хитрия, с остър ум
* Прометей ,...
* Зевс с несломими вериги скова Прометей хитроумен,
* с тежки окови го свърза, а тях пък за стълб закачи ги,
* още му пратил орел дългокрил да кълве от дроба му,
* който безсмъртен пораства среднощем отново със толкоз
* колкото целия ден ширнокрилата птица изяжда.
* Нея уби я Херакъл - на хубавонога Алкмена
* храбрият , славният син, - от бедата ужасна избави
* той Прометей и спаси го от страшните болки и мъки,
* както поискал бе Зевс Олимпийски, небето владеещ,
* с цел да постигне Херакъл Тиванецът още по-гръмка
* слава, отколкото вече сред смъртните хора бе имал -
* ето така той почете сина си, тъй много прославен.
* Зевс овладя яростта си предишна, макар да бе гневен,
* дето със него по ум пожела Прометей да се мери.
* Нявга между боговете и смъртните беше решено
* жертвата как да делят. Но голям един вол той разсече
* и със готовност раздаде, опитвайки Зевс да измами:
* сложи пред всички месо и обилни със лой дреболии,
* с волски търбух ги похлупи върху разпростряната кожа,
* белите кости на вола пред Зевс пък с коварно изкуство
* той подреди и покрити със бляскава лой, ги положи.
* Тъй му продума тогава бащата на смъртни и вечни:
* "Япетов сине, прославен сред всички царе, о, любезни,
* колко пристрастно, нечестно извършил си тази подялба!"
* Тъй подигра му се Зевс, непреходните мъдрости знаещ.
* Тези слова Прометей хитроумен отвърна тогава,
* кротко усмихнат, но без да забравя за своите измами:
* "Зевсе най-славен, най-мощен между боговете безсмъртни,
* сам избери си дела, на сърцето ти който се нрави."
* Рече,замисляйки хитрост, а Зевс,преизпълнен със мъдрост,
* ясно разбра хитростта и предвиди за смъртните хора
* много злини във сърцето си - знаеше, те ще се сбъднат.
* С двете ръце от дела си той бялата лой приповдигна,
* в миг се ядоса в сърце си и ярост обхвана духа му,
* виждайки белите кости на вола, поставени хитро.
* Земните хора затуй оттогава на,димни олтари
* белите кости навред за безсмъртните вечно изгарят.
* Зевс, събирач на мъглите, разсърди се много тогава.
* "Япетов сине, мъдрецо, от всичките повече знаещ,
* още от свойто лукавство ти, драги, не си се отказал" -
* рече ядосано Зевс, непреходните мъдрости знаещ.
* Тази лъжа оттогава нататък запомни навеки,
* вечният огън могъщ не дари на Мелийското племе -
* смъртните хора, които по земната твърд обитават.
* Знатният Япетов син го измами обаче, потули
* искра сияйна от вечния огън в стъблото на нартекс."/|/19
** Прометей /грц. "прозорливия"/ - титан, син на
* титана Япет и на океанидата Климена /или на Азия, или на
* Темида/, брат на Атлант, Менойтий и Епиметей, баща на
* Девкалион. В борбата между нечестивия род на титаните
* и боговете поддържал Зевс, но когато Зевс поискал да уни-
* щожи хората, се възбунтувал. Първото му стълкновение с
* божеството било за жертвоприношенията. След като хо-
* рата трябвало да колят и да принасят животни, възникнал
* въпросът: каква част от закланото животно да изяждат
* хората? Прометей трябвало да разреши спора. Той заклал
* един вол, насякъл го на парчета и го разделил на две купчи-
* ни. На едното място отделил костите, като ги покрил с
* малко мазнина и обвил с кожата, а месото, по-ценната
* част, скрил в търбуха и предложил на Зевс да избира. Зевс,
* разбира се, разбрал измамата, но все пак взел за олимпий-
* ците по-малоценната част /оттогава при жертвоприноше-
* ния хората запазвали за себе си най-ценното месо от жи-
* вотното/. Но отмъщението не закъсняло. Зевс наредил на
* Хефест да извае от влажна глина съблазънта - жената
* Пандора и я изпратил при Прометеевия брат Епиметей с
* урна, в която били скрити всички злини, нещастия и болес-
* ти. Прометей пък откраднал огъня от Олимп или от ковач-
* ницата на Хефест, или от колелото на слънчевата колес-
* ница. Кражбата причинила гнева на Зевс, който кроял други
* планове за смъртните: според Есхил - да ги унищожи напъл-
* но. И поръчал на Хефест да прикове Прометей на скала в
* Кавказ, накрая на земята, до безлюдната скитска пустиня.
* Хефест, макар и против волята си, забил железен кол в
* гърдите му, извил ръцете му назад и оковал цялото му тяло
* във вериги. В тази работа му помагали Зевсовите слуги
* Кратос и Биа /Власт и Сила/. Човеколюбивият Прометей
* увиснал на скалата - денем орел му кълвял непрекъснато
* черния дроб, който всяка нощ отново израствал. Негов ос-
* вободител бил героят Херакъл, който минавал край Кавказ,
* за да търси градината на Хесперидите, откъдето искал да
* откъсне златните ябълки. Той съжалил прикования титан.
* Но не само от съжаление го спасил от мъките. Героят се
* надявал, че от този прозорлив непокорник ще научи къде се
* намира градината с ябълките. Затова той убил със стрела
* орела, разбил веригите и го освободил. В полза на Проме-
* тей се отказал от безсмъртието си кентавърът Хирон."20
* "Борбата на духовно индивидуалните богове с природни-
* те сили представя една абсолютна катастрофа и е същес-
* твената дейност на боговете, чрез която за пръв път се
* появява на бял свят главната разлика между старите и
* новите богове. Затова не трябва да сочим войната, която
* изкарва тази разлика наяве, като някакъв мит, който би
* имал стойността на всеки друг, а трябва да я смятаме за
* мит, който съставлява повратната точка и изразява съз-
* даването на новите богове.
* Резултатът от това исполинско стълкновение на бого-
* вете е събарянето на титаните, единствената победа на
* новите богове, които после, в тяхното осигурено господс-
* тво, са били изпълнени от фантазията с конкретно съдър-
* жание от всички страни. Титаните, напротив, биват изго-
* нени и трябва да обитават във вътрешността на земята,
* или да продължат да се намират в тъмната периферия на
* светлия, веселия свят, както Океан, или да търпят и иначе
* още най-различни наказания. Така например Прометей бива
* прикован на Скитската планина, където орелът кълве нена-
* ситно от черния му дроб, който все нараства отново и
* отново; по подобен начин Тантал се измъчва в подземния
* свят от безкрайна, никога неутолена жажда, а Сизиф тряб-
* ва да тласка непрестанно нагоре скалата, която винаги се
* смъква отново. Тези наказания, както самите титанични
* природни сили, са безмерното в себе си, лошата безкрай-
* ност, копнежът на "трябването" или ненаситността на
* субективната естествена жажда, която в своето продъл-
* жително повторение не стига до последния покой на удов-
* летворението. Защото правилният божествен усет на гър-
* ците е разглеждал излизането навън, в просторното и не-
* определеното не по начина на модерния копнеж, като нещо
* най-висше за човека, а като проклятие, и го е отправял в
* Тартар...
* По-ясно изглежда почитането и запазването на стари-
* те богове в самото художествено изображение. На пред-
* ходната степен говорихме например за Прометей като на-
* казания титан. Но по същия начин го намираме отново ка-
* то освободен. Защото както земята и слънцето, така и
* огънят, който Прометей донесъл на хората, яденето на
* месо, на което ги научил, е съществен момент на човеш-
* кото съществуване, необходимо условие за удовлетворява-
* нето на нуждите и затова е станало чест на Прометей за
* дълги времена. Например В "Едип В Колон" на Софокъл се
* казва /54-56 стих/:
** Свещен е този край - над него властвува
* бог Посейдон и още - огненосецът,
* титанът Прометей.21
** а схолиастът /древен тълкувател на античен текст, кой-
* то е писал своите бележки върху полетата на ръкописите,
* бел.Г.Г./ прибавя, че и в Академията Прометей се почита
* редом с Атина, както Хефест, и посочва храм в горичката
* на богинята и стар пиедестал при входа, на който имало
* изображение както на Прометей, така и на Хефест; но
* според това, което съобщава Лизимахид, Прометей се изоб-
* разява като пръв и по-стар, държащ в ръката си скиптър,
* а Хефест като по-млад и втори, при което олтарът върху
* пиедестала е общ за двамата. Защото и според мита Про-
* метей не трябвало да търпи наказанието си вечно, а бил
* освободен от оковите му благодарение на Херкулес. В тази
* история на освобождаването се срещат отново някои забе-
* лежителни черти. А именно, Прометей бива освободен от
* неговото мъчение поради това, че съобщава на Зевс за опас-
* ността, която застрашава царството му от неговия три-
* надесети потомък. Този потомък е Херкулес, на когото нап-
* ример Посейдон В "Птиците" на Аристофан /1645-1648 стих/
* казва, че сам ще си навреди, ако влезе в сговора за смъкване
* на господството на боговете, защото всичко, което оста-
* ви Зевс, след като си замине, ще стане негово. И в дейст-
* вителност Херкулес е единственият човек, който преминал
* в Олимп, който станал от смъртен човек бог и стои по-
* високо от Прометей, който останал титан...22
* ЕСХИЛОВАТА ТРАКТОВКА НА МИТА ЗА ПРОМЕТЕЙ
** "Идейното съдържание на образа на Прометей /в траге-
* дията "Прикованият Прометей", бел.Г.Г/ свидетелствува,
* че в светогледа на Есхил идеологията на архаиката е окон-
* чателно преодоляна. Това става ясно веднага при сравнява-
* нето на Есхиловата трагедия с епизодите от поемите на
* Хезиод, в които се появява първата известна ни литера-
* турна обработка на мита за Прометей.
* У Хезиод Прометей се появява в ролята на фолклорния
* "измамник" /трикстер/, който почти успява да измами Зевс.
* Така, от двете купчини, приготвени от Прометей с кокали-
* те и месото на заклания бик, Зевс избира за късмет на
* боговете кокалите, измамно покрити с блестяща лой, дока-
* то късметът за хората се оказва месото, нарочно обвито
* във волския търбух. Когато пък Зевс, в гнева си срещу Про-
* метей, лишава хората от огъня, изобретателният титан
* отново прибягва до хитрост и, след като открадва огъня
* от върховния бог, го занася в тръстиково стъбло на хората
* /"Теогония", 535-570 стих/. Есхил, напротив, не споменава
* изобщо за подялбата на жертвеното животно, а открадва-
* нето на огъня в трагедията помага на хората да овладеят
* много полезни занаяти и природни блага/109-111 стих/, ко-
* ито в крайна сметка нямат никаква връзка с огъня.
* У Хезиод като наказание за открадването на огъня Зевс
* изпраща на хората Пандора, от чиято кутия на земята
* плъпват всякакви бедствия и болести. На дъното на доне-
* сената от Олимп кутия на Пандора остава само надежда-
* та /"Дела и дни", 80-105 стих/. У Есхил, сред останалите
* благодеяния, дарени от Прометей на смъртните, са упоме-
* нати лечебните треви и билки, прогонващи болестите и
* недъзите /476-483 стих/, а още преди това той дарява хора-
* та с надеждата и ги избавя от страха пред смъртта /248-
* 251 стих/...
* У Хезиод са съхранени отзвуци от сказанието за опас-
* ността, заплашвала някога Зевс: първата от неговите мно-
* гобройни жени, титанидата Метис, е трябвало да роди
* потомък, по-силен от баща си, и това е щяло да коства на
* Зевс властта му над боговете, така както самият той
* сваля от царския престол баща си Кронос. По съвета на Гея
* и Уран Зевс поглъща бременната с Атина Метис и не й
* дава възможност да зачене второ, опасно за него, дете
* /"Теогония", 886-900 стих/. У Хезиод историята на Метис
* няма връзка с преданието за Прометей. Есхил обаче въвеж-
* да този мотив в характеристиката на героя си: неговият
* Прометей знае от Гея-Темида, че Зевс някога ще придобие
* син, който ще бъде по-силен от баща си, т.е. Зевс сам ще
* породи собствената си гибел. Само че, за разлика от Гея
* у Хезиод, Прометей у Есхил съвсем не бърза да разкрие на
* Зевс името на тази жена и оставя преднамерено владете-
* ля на боговете в непрекъснат страх пред очакващото го
* детрониране..."23
* ... Много преди да се очовечи в главите на хората, Про-
* метей бил просто огънят, станал после атрибут на него-
* вата творческа сила. Бог от по-старото поколение той е
* син на титана Япет и вероятно разполагал с огъня и зана-
* ятите. Когато дошли новите богове, а с тях и малоазийс-
* кият Хефест, Прометей загубил силата си. С огъня се раз-
* пореждал сам Зевс, а на Хефест олимпиецът възложил ма-
* териалното изкуство и занаятите. Така изтикан, Проме-
* тей продължил да съществува като локално божество. Чес-
* твували го със специален празник, наречен Прометей край
* Атина, като устройвали щафетни надбягвания с факли. Един
* късен мит го представя и за създател на хората, които
* Прометей слепил от кал. Дори показвали мястото, където
* работил титанът. В конфликта на Зевс и Прометей има
* зърно от бунта на старото божество, което отстъпва с
* недоволство функциите си на бог от по-младото поколение.
* Но това зърно е покрито с мотиви от по-ново време...
* ... За основаването на град Етна Есхил написал специал-
* на трагедия. Не се знае какво научил от старата драма-
* тична традиция в Сицилия, от сицилийския мит и митоло-
* гичната травестия. Предполага се само, че впечатления
* от пребиваването в Сицилия активизирали Есхил за напие-
* ването на трилогията за Прометей, представена скоро след
* връщането му в Атина. Имало вярване, че под Етна лежи
* прикован Тифон, стоглавият великан, опълчил се срещу бо-
* говете и наказан от Зевс. Може би видът на пушещата
* Етна събудил представи и мисли за мощта на върховния
* бог и справедливостта на властта му. Може би в Сицилия
* Есхил прибавил към трилогията, чиято първа част е "Пер-
* си", сатирната драма "Прометей", в която представял въз-
* торга на изумените сатири при вида на огъня, донесен от
* Прометей от небето. Титанът най-напред се появил на
* сцената в традиционния си смешен вид...24
* "Ето накратко Есхиловата версия на мита за Проме-
* тей:
* Зевс решил да унищожи човешкия род, за да създаде но-
* ви, по-съвършени същества. Единствен Прометей се сми-
* лил над клетите смъртни. Той откраднал и им предал бо-
* жествения огън. Надарени с него, хората подобрили живота
* си, създали наука и изкуство. Но Прометей скъпо заплатил
* за човеколюбието си. По заповед на Зевс той бил прикован
* на скала далече на север и подложен на страшни мъчения.
* След тринайсет човешки поколения бил освободен от Хера-
* къл."25
* МЯСТОТО НА "ПРИКОВАНИЯТ ПРОМЕТЕЙ" В
* ТВОРЧЕСТВОТО НА ЕСХИЛ
** "От Есхиловата трилогия за титана Прометей до нас
* е достигнала само "Прикованият Прометей". От останали-
* те две - "Прометей Огненосецът" и "Освободеният Проме-
* тей" - са запазени оскъдни откъси, които не дават доста-
* тъчна представа за цялостите. Вероятният ред на траге-
* диите е следният: "Прометей Огненосецът", "Прикованият
* Прометей", "Освободеният Прометей".
* Кога е била поставена тази трилогия? Никакъв театра-
* лен запис /дидаскалия/ не съпровожда текста на запазена-
* та трагедия и ние не знаем нищо по хронологията й. По-
* ради това не случайно едни изследвачи смятат "Приковани-
* ят Прометей" /и цялата трилогия/ за ранно, а други - за
* късно произведение. Във всеки случай, нито съдържанието ,
* нито драматическата форма дават основания за катего-
* рични твърдения.
* По драматическа техника трагедията "Прикованият Про-
* метей" има черти на ранно произведение, но веднага тряб-
* ва да се добави странният за едно ранно /па и не само за
* ранно/ произведение факт, че лирическите й партии са крайно
* стеснени. По съдържание тя може да се отнесе към късни-
* те творби на Есхил. Прави впечатление близостта на "При-
* кованият Прометей" до "Евменидите" /458 г./: и в двете
* трагедии враждуват представители на старите и млади-
* те богове. Освен това нападките в "Прикованият Проме-
* тей", които Есхил отправя срещу новите господари на Олимп
* и тяхната тирания, може би визират събитията от 462
* г.пр.н.е., когато радикално-демократическата партия над-
* делява над умерената демокрация.26
* ДРАМАТИЧНОТО ДЕЙСТВИЕ
* В "ПРИКОВАНИЯТ ПРОМЕТЕЙ"
** "За разлика от останалите трагедии на Есхил "Прико-
* ваният Прометей" поразява с краткостта и маловажното
* съдържание на хоровите партии в нея. Поради това тази
* трагедия трудно може да се причисли към широкообхват-
* ния жанр "трагедия-оратория". В нея няма оратория тъй
* като хорът тук не играе почти никаква роля. Драматурги-
* ята на "Прикованият Прометей" е също много слаба /само
* монолози и диалози/. В тази трагедия е представен само
* един жанр - това е жанра д е к л а м а ц и я"27
* "Общото на Софокъл и Есхил е по - нататък
* действието никога не завършва чисто външно а вътрешно
* и външно едновременно. Неговото въздействие върху душа-
* та е, че я очиства от страсти, вместо да я възбужда и по-
* скоро й дава възможност да постигне съвършенство и ця-
* лост в самата себе си, вместо да я завлича навън и да я
* раздвоява."28
* "Действието на трагедията се развива на самия край на
* земята, в безжизнена пустош, където прикованият към ска-
* лата Прометей ще открие изгарящото сияние на слънцето
* и мразовитото дихание на нощта /22-25 стих/: сега той е
* изцяло във властта на вечните стихии и на първозданните
* сили на природата. Останал сам сред безлюдното безмъл-
* вие, той може да общува единствено с тях; призовава ги в
* последния си монолог, след като усеща с тялото си запла-
* шителните подземни трусове и вижда как около него бушу-
* ват вихрите, тътнат гръмотевици и се извиват /лъка-
* тушат/ мълнии:
* Свещен ефир и ветрове развихрени!
* Вий, изворни води, и вий, усмихнати
* вълни в морето. Земьо кърмилнице,
* и ти, всевиждащ слънчев кръг! О, вижте как
* аз, богът, страдам от ръцете божии,
* /88-92 стих/
* Моя свято почитана майко Земя!
* Ти, ефире, дарителю на светлина!
* Вижте как незаслужено страдам!
* /1091-1093 стих/
** Безстрашието на Прометей пред заплахите, идващи от
* Зевс, привежда в действие всички земни и небесни стихии
* и свалянето му в Аид придобива характера на космическа
* катастрофа.
* На завършващия трагедията наистина вселенски катак-
* лизъм в пространството съотвествува по време на цялото
* й протичане не по-малко обширен обхват на събития във
* времето. Между двете "наказания", които се стоварват
* върху Прометей в началото и в края на пиесата, пред зри-
* телите се разкрива не само индивидуалната участ на ти-
* тана, но и съдбата на целия човешки род: в първата поло-
* вина на трагедията, в разказа на Прометей пред Океаниди-
* те, ние виждаме миналото на човечеството, успяло да се
* измъкне, благодарение на него, от състоянието на първо-
* битно дивачество и да се издигне до върховете на цивили-
* зацията; във втората половина на драмата, в пророчества-
* та на Прометей, изказани пред нещастната Йо, ние узна-
* ваме за поколенията, които ще произлязат от нея, за по-
* томъка й от тринадесето коляно, който ще освободи Про-
* метей от мъченията...29
* "Есхил представил всички страни на драматичната хар-
* мония: страдание за справедливо дело, тирана Зевс, съчув-
* ствието, тайната, която ще промени непримиримия върхо-
* вен бог. Нататък той ще комбинира тоновете, ще повиша-
* ва един, ще приглушава друг. Майсторството на Есхиловия
* израз не е в логичността на драматичното развитие, а в
* едновременното внушително движение на мотивите...
* Есхил държи юздите на трите стихии: епическата -
* власт-справедливост, лирическата - страдание-съчувствие
* и драматургическата - тайната. Щом придаде на една по-
* голяма сила, тя се предава органично на другите...
* Кулминацията е в самия край на трагедията. Нараства-
* нето върви успоредно с разкриването на Прометей, който
* остава в центъра на действието. Композицията на "Прико-
* ваният Прометей" непосредствено зависи от характерово-
* то развитие на главния образ. С пулсацията на всеки нов
* диалог бунтът нараства, за да свърши с катаклизъм...30
* КОНФЛИКТЪТ В "ПРИКОВАНИЯТ ПРОМЕТЕЙ"
** "В "Прикованият Прометей" Есхил остава верен на прин-
* ципа за контрастното разполагане и обрисовка на героите.
* Антагонисти в трагедията са Прометей и Зевс, но Проме-
* тей се сблъсква не пряко със Зевс, а с боговете от обкръ-
* жението му. Този факт също свидетелствува за намерени-
* ето на поета да помири враждуващите богове, като не
* допусне стрелите на Прометей да бъдат отправени пряко
* срещу върховния бог. Есхил не може да изведе Зевс пред
* публика в сцени, които биха подкопали авторитета му. Да
* се покаже Зевс пред публика, би означавало срещите му сf
* Прометей да получат известен комичен оцвет. Конфлик-
* тът между двата бога, който при отсъствието на единия
* от тях. звучи въпреки всичко с трагическа възвишеност,
* при сценичен показ на Зевс неизбежно би се превърнал в
* битова разпра..."31
* "У Хезиод конфликтът Зевс-Прометей е нещо дребно и
* обикновено. Подигравчията Прометей не само не помага на
* хората, но им вреди. Доброто, което им донася, цели да
* ядоса Зевс и те по-късно го плащат с огромни мъки. Струк-
* турно Есхил не е изменил нищо - Прометей е с хората
* срещу Зевс и страда заради това. Но от каламбурната
* ситуация той създал възвишено трагическо действие.
* С това той отговорил на вкусовете на своята публика,
* войните-победители при Маратон и Саламин. За тях теа-
* търът бил храм и трибуна и те търсели да изживеят там
* естетически възвишеното близко минало. А Есхил не мо-
* жел да върви срещу вкуса и характера на публиката, него-
* вата задача била да разбира и да изразява този характер...
* В митичния си вид конфликтът не бил нито драматичен,
* нито трагичен. При преобразуването най-напред отпаднала
* измамата с жертвеното животно и гневът на Зевс се от
* равдал с открадването на огъня. Но сериозният конфликт
* изисква и сериозна цел, затова Прометей открадва не за
* да разсърди Зевс, а за да помогне на хората. Есхил постига
* едновременно две цели. Прави Прометей човеколюбец, при-
* дава му сериозни възвишени черти и намира основание за
* състрадание - зрителите ще състрадават на своя благоде-
* тел. Прометей се противопоставил на Зевсовото намере-
* ние да унищожи негодния човешки род и става първопричина
* за прогреса. За Хезиод титанът беше причина за злото на
* земята. С проста градация Есхил преобръща и уголемява
* значението на Прометей, за да го направи достоен за кон-
* фликта в божествения план и за да включи в него съдбата
* на човечеството.
* Но това не е достатъчно основание за състрадание.
* Прометей трябва да страда несправедливо. От друг мито-
* логически цикъл към благодетеля на хората се прибавя и
* мотивът за помощника на Зевс. Прометей помогнал на Зевс
* в борбата с титаните за установяване на новия ред. Слей
* дователно новият властник дължал победата си на Проме-
* тей.
* След тия промени и образите, и ситуацията са възвише-
* ни но конфликтът все още е лиричен, защото Зевсовата
* сила е независима от Прометей. За да стане конфликтът
* драматичен, то и Прометей трябва да има някаква власт
* над Зевс. Той я има най-напред чрез справедливостта, коя-
* то е на негова страна. Но е необходимо още нещо, за да
* стане тази зависимост конкретна. Тогава от цикъла за
* Ахил Есхил използувал мотива за голямата тайна. Темида
* отървала Зевс от гибел, като предрекла, че от желания
* брак с морската богиня Тетида ще се роди син по-могъщ от
* бащата, който ще му отнеме властта. Зевс се отказал
* от намеренията си, а Тетида се омъжила за царя на фтия
* Пелей. Есхил смесил Темида с майката на Прометей Гея и
* така титанът научил толкова важната за Зевс тайна за
* брака с Тетида. Тази тайна става неговата сила срещу
* Зевс. Тя поставя в зависимост върховния бог. Така конфлик-
* тът звучал вече и драматично, и трагично...
* Трагедията ще бъде истинска драма, защото страдащи-
* ят Прометей може да причини с някаква тайна страдание
* на Зевс. Следователно божата воля не е изключителна и
* те двамата с Прометей са истински антагонисти. Наис-
* тина Зевс се не явява никъде. Други представят силата и
* властта му. С това Есхил умело избягнал принизяването на
* божеството в пряк диалог с Прометей. Но неговото появя-
* ване не е необходимо. Зрителят знае за него толкова опре-
* делени неща, колкото и за Прометей. "Зевс е тиран и закон
* е сега произволът му".32
* ЕПИЗОДИЧНИТЕ КОЛИЗИИ
* В "ПРИКОВАНИЯТ ПРОМЕТЕЙ"
** "Прометей не реагира към представителите на Зевсо-
* вата власт така, както се отнася към Зевс. С Власт и Сила
* той не разговаря - те са слепи оръдия, те показват личен
* почин и воля само там, където трябва да се прояви жесто-
* кост. Без съмнение Есхил е оценявал мълчанието му като
* израз на героично държане. Но той е смятал словесната
* намеса на Прометей за неуместна и по друга причина: сце-
* ната на приковаването посочва пукнатините в крепостта
* на Прометеевите врагове. Тук зрителят е свидетел на вто-
* ростепенния, но съществен конфликт между онези, чиято
* жертва е Прометей. Есхил внушава, че самите те не са
* единодушни относно страшната разправа, заръчана от Зевс.
* Намесата на Прометей тук не би била оправдана и той
* съвсем логично мълчи.
* Иначе се отнася Прометей към Океан. Океан е прак-
* тичният тип, който овреме долавя промените и се ориен-
* тира в един себеполезен смисъл. Вчера той е бил съратник
* на Прометей срещу олимпийците, но днес благоразумно заб-
* равя това. Днес той е Зевсов приятел и добър приятел,
* защото може да се застъпва пред вседържителя дори за
* Прометей. Прометей се отнася към него с неизменна през-
* рителна ирония. Той му припомня опасностите, които крие
* подобно застъпничество, угасява добротворческия му плам
* и сцената получава ефектен завършек: Океан забравя всич-
* ки лицемерни уверения, които е давал само преди миг, въз-
* сяда четириногата си птица и отлита...
* Това е втората победа на Прометей над Зевс. Като про-
* гонва ренегата и лицемера Океан, което е и главна цел на
* сцената, като изобличава низката му природа, Прометей
* изобличава и самия Зевс. Защото на зрителя е дадена въз-
* можност да заключи, че към приятелите на Зевс се числи
* и един ренегат и лицемер.
* В стълкновението с Хе р м ес Прометей показва друг
* разред Зевсови крепители. Хермес изрича наперена реч, с
* която призовава Прометей към благоразумие - както го разбира
* той, лакеят. Сега на сцената е не мним доброжелател
* който декларира преданост, а един откровено груб предс-
* тавител на Олимп. Това определя както неговия, така и
* Прометеевия тон. Но Прометей има предимство и в тази
* сцена, защото речите на Зевсовия пратеник се намират в
* комическо противоречие с мястото му в олимпийската йе-
* рархия...
* В сцената с Хермес Есхил създава енергичен диалог. Тук
* актьорът представя деен драматически характер. Двама-
* та участници в словесния двубой се въодушевяват от най-
* искрена и неприкрита неприязън и се стараят да направят
* нейния израз максимално язвителен. Едностишните репли-
* ки са здраво свързани помежду си и силата, с която изра-
* зяват противоположните позиции, е удивителна...
* В сцената с Хермес Прометей удържа нова победа над
* Зевс. Ако диалогът с Океан подсказва, че една част от
* приятелите на Олимпиеца се състои от ренегати, двубоят
* с Хермес прави несъмнено, че друга част от обкръжението
* му съставят лакеите.33
** ХАРАКТЕРИТЕ В "ПРИКОВАНИЯТ ПРОМЕТЕЙ"
** "... Прометей на Есхил страда не само от външна
* болка, а много по-дълбоко от вътрешното чувство за нес-
* праведливост и потискане и неговото страдание се изявява
* не като подчинение, тъй като не съдбата, а тиранията на
* новия господар на боговете е, която му причинява това стра-
* дание, то се изявява като упорство, като възмущение и тук
* свободата п о б е ж д а в а необходимостта тъкмо чрез
* това, че в чувството за неговото л и ч н о страдание го
* движи все пак само о б щ о т о възмущение срещу непо-
* носимото господство на Юпитер. Прометей е първообра-
* зът на най-величавия човешки характер, а по този начин и
* истински първообраз на трагедията..."34
* "Във вторичната митология, в която опозицията на без-
* смъртен бог с универсални функции и на смъртен герой,
* репрезентант на общност, е вече оформена, отношението
* на боговете и хората е основен оператор за изразяване на
* диалектиката на активност и пасивност. Героят се проти-
* вопоставя на силите на хаоса, носени от друго племе и
* чужда земя, но и на небесните сили, които иначе се смя-
* тат за носители на ред и култура. Така наред с активната
* и пасивната позиция в света в героя се преплитат диалек-
* тично идеите за хаос и ред. В образа на т.нар. трикстер,
* лакомник, сладострастник и шегобиец героят става озна-
* чение за хаоса на човешката природа, който се противо-
* поставя на силите на реда. Но случаят с Есхиловия Про-
* м е т е й показва как комичният конфликт с върховното
* божество на реда се преобразува в сериозна колизия. Геро-
* ят може да застъпва идея за нов ред и култура и да става
* жертва на боговете. Това е по същество израз на колизи-
* ята между човешката култура и извънкултурното прост-
* ранство, динамика-колебание около носителя на културата
* и хаоса. И природата, представяна от боговете, и човешки-
* ят свят, представян от героя, се оказват двойствено оп-
* ределени като хаос и космос. Разбира се, опозицията на
* богове и герои служи не за еднозначно изразяване на диа-
* лектиката на природа и култура, на активност и пасив-
* ност, а за решаването на конкретни задачи в границата на
* тази диалектика."35
* "... Прометей обхваща с поглед миналите и бъдещите
* векове, тъй като самият той, като безсмъртен бог, е не-
* подвластен на течението на времето /933 стих: "Защо да
* тръпна? Смърт не ми е съдена."/. Въпреки това отредени-
* те му от съдбата страдания го заставят да почувствува
* като смъртен изтичането на времето и при това в такива
* мащаби, в които простосмъртните едва ли биха могли да
* се ориентират - трагическото битие на Прометей придо-
* бива характера на абсолютна величина, неизмерима с оби-
* чайната човешка мяра.
* От това става ясно, че образът на Прометей е като че
* ли построен върху пресечната точка на две несъвместими
* линии: безсмъртният бог, част от вечността, от непре-
* ходното мироздание, неподвластен на ритъма на времето,
* се озовава в положение, което съответствува повече на "ефи-
* мерното", смъртно, същество от плът и кръв. Подобна вът-
* решна противоречивост на образа е заложена, разбира се,
* от антропоморфизма на гръцките богове: въпреки своята
* безтелесност, те притежават способността да страдат
* от болки и рани. Важно е да се отбележи, че в трагедията
* "Прикованият Прометей" пред Прометей възникват същи-
* те проблеми, които се появяват пред обикновените , смър-
* тни герои на Есхил, но при тяхното разрешаване се дости-
* га до дълбочина и мащабност, които са характерни само за
* божествения, "абсолютен" уровен на съществуване...
* Съдържание на "действието" на Прометей като че ли
* става само негодуванието на титана срещу Зевс и в след-
* ствие на това образът на Прометей се оказва външно мно-
* го по-статичен, отколкото образите на Етеокъл или на
* героите в "Орестията". Само че зад физическата непод-
* вижност на прикования титан се крие огромно вътрешно
* напрежение, което се проявява в решителната, непоколеби-
* ма непримиримост спрямо Зевс. В хода на драматичното
* действие се формира трагическата нетърпимост
* на героя, чиито етапи на съзряване се нуждаят от отделен
* анализ...36
* "... Прометей създал цивилизацията и прогреса, като из-
* вел човека от тъмнината на миналото. С образа на Проме-
* тей Есхил открил нов възглед за хода на човешката исто-
* рия. Докато за Омир и Хезиод златният век се намирал
* далече в миналото, а след него следвали епохи на упадък,
* Есхил видял с исторически очи хода на човешкия прогрес и
* символизирал този възглед в делото на човеколюбеца Про-
* метей, който дал сила и единение на скоросмъртния човеш-
* ки род...
* На сцената излиза гонената по света и превърната в
* крава И о - жертва на Зевсовата любов и Херината рев-
* ност. Още едно несправедливо страдание, причинено от
* Зевс, закрепява каузата на Прометей, прави я обективна и
* силна. Прометей все пак е сгрешил нещо, "прекомерно... по-
* чел смъртния човешки род". Ио е виновна само с красотата
* си. "Не е ли безсърдечен повелителят на боговете?" Ио
* научава бъдещето на своите страдания от страдащия Про-
* метей и възкликва:"Да умреш веднъж е по-добре, отколкото
* да изнемогваш всеки ден". "На мене и смъртта не ми е
* дадена" - отговаря Прометей и вълната на общо страдание
* и съчувствие се разделя. Титанът страда повече, защото
* е безсмъртен. Но той няма да страда вечно. Отново има
* нужда от тайната и в диалог с Ио Прометей я разкрива
* почти напълно: Зевс желае брак, от който ще се роди син,
* по-могъщ от него и спасението е да свали оковите на Про-
* метей, за да научи какъв е този брак. Хорът най-после
* разбира в какво е силата на Прометей.
* Но Ио научава още нещо - далечен неин потомък след 13
* поколения ще стане освободител на титана. И на него
* както на нея Прометей ще посочи бъдещия път. Скрил се
* зад титана, Есхил с любознателността на учен и пъгпе-
* шественик указва на Ио страните и племената, през кои-
* то ще мине нейният мъчителен път. Щастлив повод, за да
* прояви младежката ревностност на своето поколение към
* знание и движение.
* Отново сме в допир с пластичната техника на Есхил.
* Ио се свързва с цялото с няколко връзки - по аналогия,
* защото страда подобно страдание; по контраст, защото
* тя смъртната страда в движение (докато Прометей без-
* смъртният страда в неподвижност); сюжетно, защото е
* баба на Херакъл, бъдещият освободител на Прометей. Вклю-
* чено с няколко основания, страданието на Ио звучи органич-
* но в цялото...
*** КОНКРЕТНИЯТ СМИСЪЛ НА "ПРИКОВАНИЯТ ПРОМЕТЕЙ"
* става понятен само във връзка със събитията, които след-
* ват. Ето как се е развивало действието в другите недос-
* тигнали до нас части на трилогията. "Освободеният Про-
* метей" показвал титана, прикован на Кавказ. Хора образу-
* вали помилваните и освободени братя на Прометей тита-
* ните, които живеели щастливо на острова на блажените.
* По всяка вероятност в поведението на Зевс настъпила дъл-
* бока промяна. Той преодолял тиранския нрав и станал мъдър
* владетел. Неизвестно е как Есхил мотивирал тази промя-
* на. Но явно той показвал една власт от нов тип, близка до
* често срещаната в другите трагедии представа за спра-
* ведливо божество. С тази промяна той активно поправял
* несъвършеното божество от Омиров тип и довеждал кри-
* тиката на йонийските философи срещу антропоморфната
* митология до положителен резултат. Зевс осъзнал по ня-
* какъв начин висшия ред, на който сам трябвало да се под-
* чини. Затова може би важна роля изиграла тайната за опас-
* ния брак, разкрита му от Гея или от самия Прометей. Зевс
* се отказал от любовта към Тетида, научил се на сдържа-
* ност и мярка. Може би именно тогава подарил на хората
* духовните блага на цивилизацията, получили вече от Про-
* метей материалните. Поне такава е ролята на Зевс за
* създаването на човешкото общество в прочутия мит в
* диалога "Протагор" на Платон.
* С промяната на Зевс бунтът на Прометей загубвал своя
* смисъл. Той послужил за активно средство във възпитани-
* ето на върховния бог. Крайностите се помирили. Зевс поз-
* волил на Херакъл да освободи Прометей от орела и вериги-
* те, а Прометей, както преди векове на Ио, му посочил пътя
* на бъдещите подвизи. В знак на подчинение пред справедли-
* вия ред на новата власт Прометей се увенчавал. Венецът
* бил символ на подчинението на справедливото божество и
* на световната хармония.
* Есхил показал как своеволният в началото бог чрез стра-
* данието на Прометей и зависимостта от него станал спра-
* ведлив. Той разказал следователно свещената история на
* световния ред. С тази история Есхил постигнал висша нрав-
* ствена цел, като внушавал на своите зрители онази увере-
* ност в хармонията, която те сами търсели и усещали.
* Богът не само ставал добър, той приемал човешкия прог-
* рес, фактически се помирявали не Зевс и Прометей, а Зевс
* и човечеството."37
** Подбор и съставителство -
* доцент Гено Генов
***** ДЕЙСТВАЩИ ЛИЦА
* Власт
* Сила
* X е ф е с т
* Прометей
* Хор на океаниди
* Океан
* Ио
* Хермес
* ПРОЛОГ
* На сцената са Власт, Сила, Хефест
* и Прометей.
** ВЛАСТ
** Най-сетне, ето, стигнахме накрай земя,
* в пустинната и непристъпна Скития.
* Ти, Хефесте, велението бащино
* ще трябва да изпълниш - към скалистите
* 5 била, ей там, ще приковеш бунтовника,
* пристегнат със веригите стоманени.
* Че той открадна твойто цвете - пламъка
* всемощен - и го подари на смъртните.
* Пред боговете ще плати греха си той,
* Ю за да научи как се тачи царска власт
* и да забрави любовта към людете.
** ХЕФЕСТ
** Вий, Власт и Сила, Зевсовата заповед
* изпълнихте и ето ви, свободни сте.
* А аз не смея него, кръвно близкия,
* 15 да прикова над бездната на бурите.
* И все пак трябва да посмея. Страшно е
* да пренебрегна бащината заповед.
** (Към Прометей)
** О ти, премъдри сине на великата
* Темида! Пряко волята на двама ни
* 20 ще те пригвоздя здраво към безлюдната
* скала, където людска реч и смъртен взор
* не ще съзреш, а изгорен от слънчев зной,
* ще промениш цвета си. Ще жадуваш ти
* да скрие зрака нощ пъстрооблечена
* 25 и слънце да стопи сланата утринна.
* И непрестанно ще те гложди болката -
* че твоят избавител, знай, не е роден.
* Сам бог, на боговете ти презря гнева
* 30 и с прекомерен дар почете смъртните.
* Затуй ще бдиш на този връх безрадостен -
* изпънат, без да свиеш крак, с безсънен взор.
* Ще екнат всуе твоите ридания
* и твоите вопли. Знай, неумолим е Зевс!
* 35 Безмилостни са всички нови властници.
** ВЛАСТ
** Недей се бави с безполезно вайкане!
* Мрази го! Бог е, но на боговете е
* пръв враг - той даде твоя дар на смъртните!
** ХЕФЕСТ
** Могъщи са роднинството и дружбата.
** ВЛАСТ
** 40 Но можеш ли да не изпълниш волята
* на Зевс? Това не те ли плаши повече?
** ХЕФЕСТ
** Ти винаги си дръзка и безмилостна!
** ВЛАСТ
** Не ще помогнат сълзите. Не се труди
* с напълно безполезното, напусто е!
*** ХЕФЕСТ
** 45 Уви, проклет да бъде занаятът ми!
** ВЛАСТ
** Защо пък? Да ти кажа право, твоето
* изкуство няма дял в злочестините му.
** ХЕФЕСТ
** Все пак на някой друг да бе се паднало.
** ВЛАСТ
** Да, всеки носи тежки задължения.
* 50 Едничък е свободен Зевс, властителят.
** ХЕФЕСТ
** Разбрах това и нямам възражения.
** ВЛАСТ
** Тогава бързо му сложи оковите -
* баща ти да не види, че бездействуваш.
** ХЕФЕСТ
** Това са железата за ръцете му.
** ВЛАСТ
** 55 Сложи ги на ръцете му и здраво бий
* със млата! Прикови го върху зъбера!
* ХЕФЕСТ
** Готово е, безукорно е сторено.
** ВЛАСТ
** По-силно бий, недей отпуща никъде!
* Той знае път и в безизходни трудности!
** ХЕФЕСТ
** 60 Навеки е пригвоздена ръката му.
** ВЛАСТ
** Тъй! Прикови и другата - да види той,
* мъдрецът, че пред Зевс е слаб и немощен!
** ХЕФЕСТ
** Със право би ме укорил единствен той.
** ВЛАСТ
** Забий сега стоманен клин със остър зъб
* 65 и пронижи от край до край гърдите му!
** ХЕФЕСТ
** Ах, Прометее! Плача над бедите ти!
** ВЛАСТ
** Пак жалиш, пак оплакваш неприятеля
* на Зевс! Да не заплачеш и за себе си!
* ХЕФЕСТ
** Ти виждаш, всичко туй не е за гледане.
** ВЛАСТ
** 70 Да, виждам, виждам, той получи своето.
* Сега с верига окови ребрата му!
** ХЕФЕСТ
** Да, зная сам! Не заповядвай толкова!
** ВЛАСТ
** Ще заповядвам и ще ти крещя дори!
* Я слез и в железа стегни нозете му!
** ХЕФЕСТ
** 75 Без много мъка и това е свършено.
** ВЛАСТ
** Бий здраво - да се впият Във месата му.
* Строг властник ти възложи тази работа!
** ХЕФЕСТ
** Езикът ти прилича на лицето ти.
** ВЛАСТ
** Бъди мекосърдечен, но за моята
* 80 суровост и за моя гняв не ме кори!
* ХЕФЕСТ
* Да тръгнем вече, в железа е целият.
** ВЛАСТ
** (към Прометей)
** Злодействувай, кради небесни дарове,
* дарувай еднодневките! Ще могат ли
* да снемат част от участта ти смъртните!
* 85 За боговете ти си Промислителят!
* О, не! На тебе трябват промислители -
* чрез тях да се избавиш от веригите!
** (Власт, Сила и Хефест излизат.)
* ПРОМЕТЕЙ
** Свещен ефир и ветрове развихрени!
* Вий, изворни води, и вий, усмихнати
* 90 вълни в морето! Земьо всекърмилнице,
* и ти, всевиждащ слънчев кръг! О, вижте как
* аз, богът, страдам от ръцете божии!
* Погледнете ме, вижте ме - смазан
* от ужасен позор, ще се боря навек
* 95 с безконечните дни!
* Тия срамни вериги измисли за мен
* новожезлият цар на блажените. Ах!
* За сегашните мъки, за бъдното зло
* аз въздишам! Кога, след какви изпитни
* 100 ще изгрее на мъките краят?
* Какво говоря? Нищо неочаквано
* не ще ме сполети. А отреденото
* ще трябва да понасям леко. Зная аз -
* съдбата има непреодолима мощ.
* Не мога да мълча за своите бедствия,
* не мога и да не мълча. На смъртните
* аз дадох дар и тъй се впрегнах в зла съдба.
* В тръстиково стъбло аз грабнах семето
* 110 на огъня - учителя на смъртните
* в изкуствата, безценното им щастие.
* Пригвозден сред просторите на етера,
* заплащам за такива прегрешения.
* Ах, ах! О, О!
* 115 Какъв звук и благ дъх незрим насам долита?
* Божествен, смъртен или полубожески?
* Ах, иде някой тук, на този пуст връх,
* да гледа теглилата ми. Какво сега?
* Това съм аз, злочестият разпънат бог!
* 120 Неприятел на Зевс и намразен безкрай
* зарад своята обич към людския род
* от онези в Олимп, за които домът
* на властителя Зевс е приятелски дом!
* Аз долавям - уви! - как се движи насам
* 125 ято птици и как под чевръсти крила
* затрептя, зазвуча принебесната шир.
* Всяка стъпка насам ме тревожи.
** (Влиза Хорът.)
* П А Р О Д
* ХОР
* Първа строфа
** Не се плаши: иде с любов
* на този връх нашият рой
* със полет бърз; идем при теб,
* 130 след като с толкоз труд едва
* склонихме стария наш баща.
* Тук ни доведоха бързи вихри.
* Стоманен ек в миг долетя
* в далечния наш пещерен кът,
* прогони той плахия свян
* и ето, боси
* 135 литнахме с вихра кола към тебе.
* ПРОМЕТЕЙ
** Уви,уви!
* Вий, деца на богатата с рожби Тетис,
* вие, щерки на бог Океан,
* който земната твърд със безсънни води
* 140 е обгърнал отвред! Погледнете сега
* със какви железа прикован съм навек,
* как връз тъмните бездни на стръмни скали
* ще стоя на нерадостна стража!
** ХОР
* Първа антистрофа
** О, да, видях! Моите очи
* прибули с мрак тъмна мъгла
* и цял порой горки сълзи,
* 145 щом, Прометее, зърнах как
* изсъхва бавно на тоя скат
* твоята плът в стоманни връзки.
* Защото днес нови царе
* държат Олимп. Властвува днес
* безбожно Зевс с новия свой
* 150 закон. Той стъпка
* всичко, което преди бе свято.
** ПРОМЕТЕЙ
** Под земята, дълбоко под мрачния ад,
* под мъртвешкия пристан, в Тартара глух
* да ме беше запратил,
* 155 окован в несломими вериги, та тъй
* нито бог, нито другиго моята скръб
* да не може да радва!
* А сега съм играчка на вихъра лих,
* враговете ликуват над мене!
** ХОР
** Втора строфа
** 160 Кой бог е толкова жесток,
* че да злорадствува над теб?
* И кой не би се възмутил
* пред твоето тегло?
* Единствен Зевс. А с бесен гняв
* и с непреклонна мисъл
* 165 стария род на Уран
* той изкоренява.
* Няма да спре, доде не се насити
* или додето не бъде отнета
* с тежък бой властта му!
* ПРОМЕТЕЙ
* Но от мене, от мене, макар че сега
* съм потънал в позор и търпя железа,
* ще почувствува нужда блаженият цар -
* 170 съзаклятния план да разкрия! Че той
* ще отнеме от него и скиптър, и чест.
* И тогава с подкупваща медена реч
* той не ще ме измами, не ще ме сломи
* със заплахи и няма за тайния план
* 175 да му кажа, додето не паднат от мен
* тия хищни вериги и той не плати
* както трябва за моите мъки!
** ХОР
* Втора антистрофа
** Да, ти си смел! И в крайно зло
* пред нищо не отстъпваш ти.
* 180 Премного волна реч редиш.
* А моето сърце
* тревожи и пронизва страх -
* пред твоя жребий тръпна!
* Де ли ще видиш ти
* край на всички тия
* бедствия? Да, сърце неумолимо,
* дух непреклонен в гърдите си крие
* той, синът на Кронос.
** ПРОМЕТЕЙ
** 185 Той е твърд и жесток и закон е сега
* произволът му, знам. Ала до'ще часът-
* и тогава ще стане и кротък, и благ
* под съдбовният удар; суровият гняв
* 190 ще притихне и той ще подири съюз
* и приятелство с мен
* и желан при желан ще се върне.
* ПЪРВИ ЕПИЗОД
* ХОР
** Разкрий ни всичко и кажи вината си,
* зарад която Зевс те хвърля в толкова
* 195 позорни и потъръсващи страдания.
* Кажи, ако за теб не е мъчително.
** ПРОМЕТЕЙ
** За мен и да говоря е болезнено,
* и да мълча. От вси страни нещастия!
* И тъй, когато боговете почнаха
* 200 вражда и се роди междуособица
* (едни желаеха да смъкнат Кроноса
* от власт и Зевс да зацарува, други пък
* със всички сили срещу Зевс въстанаха),
* реших да дам тогава на титаните,
* 205 родени от Уран и Гея, най-добри
* съвети. Не успях - те пренебрегнаха
* надменно моите мъдри увещания
* и смятаха да властвуват с насилие.
* А майка ми Темида-Гея (много са
* 210 названията, но един е образът)
* многажди отнапред ми бе предричала
* какво ще има да се случи в бъдеще -
* че трябва не със сила, не с могъщество,
* а с хитрост да се борят за победата.
* 215 Когато им излагах туй вещание,
* дори със поглед те не ме зачетоха.
* Като видях това, реших, че най-добре
* ще бъде, ако ние двама с майка ми
* решим да станем Зевсови поддръжници.
* Благодарение на мене адските
* 220 дълбоки бездни скриха както Кроноса,
* така и всички негови съратници.
* И ето, властелинът на безсмъртните
* ми се отплаща с тези наказания.
* Да, болест е, вродена на тираните,
* 225 да нямат вяра в своите приятели.
* Поискахте да знаете причината
* за моя срам. Ще ви я кажа, чуйте я.
* Щом сяда на престола бащин, почва той
* да разпределя почетните длъжности
* 230 сред боговете, да раздава властите.
* За бедния човешки род ни думица
* не каза. Щял да го изтреби целия,
* за да изникне ново поколение.
* Единствен аз оспорих тези планове.
* 235 Аз само дръзнах. Аз избавих смъртните.
* Не слязоха избити в преизподнята.
* Затуй стоя превит под тези бедствия,
* ужасни за страдалеца, за зрителя -
* покъртващи. Бях милостив към хората -
* 240 не срещнах милост, а така безжалостно
* разбит, вися - за Зевс позорно зрелище.
** ХОР
** С душа от камък, със сърце безчувствено
* е онзи, който не скърби пред твоите
* страдания! О, да не бях ги виждала!
* 245 Видях ги аз и болка сви сърцето ми!
** ПРОМЕТЕЙ
** Да, жалък съм за своите приятели.
** ХОР
** Ти може би си сторил нещо повече?
* ПРОМЕТЕЙ
*** На смъртните отнех да виждат края си.
** ХОР
** А как намери цяр за туй страдание?
*** ПРОМЕТЕЙ
** 250 Надежди слепи вселих във душите им.
** ХОР
** Голяма благодат си дал на смъртните.
** ПРОМЕТЕЙ
** Освен това дарувах им и огъня.
** ХОР
** Как? Огън имат днес и еднодневките?
** ПРОМЕТЕЙ
** А той ще им разкрие много работи.
** ХОР
*** 255 И Зевс за тези твои провинения...
** ПРОМЕТЕЙ
** ... ме мъчи и не намалява мъките.
* ХОР
* Не ще ли имат свьршек теглилата ти?
** ПРОМЕТЕЙ
** Тук важи само неговото хрумване.
** ХОР
** Как тъй? Какво очакваш? Та не виждащ ли,
* 260 че си грешил? А как - да не приказваме -
* нерадост е за мен, за теб - страдание.
* Но стига. Помисли за изход някакъв.
** ПРОМЕТЕЙ
** Когато сам не страдаш, твърде лесно е
* да увещаваш и кориш разбития
* 265 от зло. Аз знаех всичко предварително.
* Да, чуйте: исках, исках, и така сгреших!
* Пострадах сам, помагайки на хората.
* Не мислех, че в такива страшни бедствия
* ще съхна върху зъбери приоблачни,
* 270 че този пуст връх ще ми бъде жребият.
* Недейте плака вече за сегашното,
* а слезте на земята, чуйте бъдната
* съдба, та всичко, всичко да узнаете.
* Послушайте ме, чуйте, помогнете ми
* 275 в бедата! Броди нашето нещастие -
* днес едного сполита, утре - другиго.
** ХОР
** Прометее, с готовност словата ти аз
* ще послушам. Със пъргави млади нозе
* 280 ето, скачам от моята бърза кола,
* от свещения етер - от птичия брод -
* и заставам на тая скалиста земя,
* че желая докрай
* да узная за твоите мъки.
** (Хорът слиза от колесницата си.
* На крилат кон долита Океан.)
** ОКЕАН
** Аз преминах далечни земи и дойдох,
* 285 Прометее, при тебе. Донесе ме тук
* тази птица с чевръсти крила. Не с юзди -
* с мисълта си напътвах летежа й аз!
* В тия тежки беди ти съчуствувам, знай!
* Мисля, тъй повелява роднинската кръв
* 290 да постъпвам сега,
* а пък вън от рода си не зная кого
* бих могъл да почитам така, както теб.
* Ти ще видиш, че вярно е всичко това.
* Не обичам ласкателства. Хайде сега,
* 295 обади ми какво да направя за теб
* и ти няма да кажеш, че имаш другар,
* по-надежден от мен, Океана.
** ПРОМЕТЕЙ
** Какво, и ти ли идеш - теглилата ми
* да гледаш? Как, оставяйки потока си
* 300 и тъмните скали на пещерите си,
* посмя да дойдеш тук, в железородната
* зебя? Какво, да гледаш участта ми ли
* дохождаш тук, да споделиш скръбта ми ли?
* Тогава гледай зрелище: приятелят
* 305 на Зевс, установителят на царската
* му власт, когото той премазва с бедствия!
* ОКЕАН
* Да, виждам, Прометее, и макар че си
* разумен, ще ти дам един добър съвет.
* Виж кой си, промени си и характера -
* 310 да стане нов, защото нов е властникът.
* Ако отправяш груби и ругателни
* слова, от висотата на престола си
* ще чуе Зевс и знай - тогава днешната
* беда ще ти се стори само някаква
* 315 игра. Злочести, чуй ме, остави гнева
* и подири избава от бедите си!
* Ще кажеш, че говоря стари приказки.
* Все пак ти знаеш, Прометее - тази е
* наградата за дръзките ругателства.
* 320 Не си смирен и не отстъпваш в бедствие,
* та ще прибавиш ново към сегашното.
* Ако послушаш моите напътствия,
* ти няма на ръжен да риташ, виждайки,
* че властвува жесток, безотговорен цар.
* 325 Сега отивам, ще опитам - може би
* с успех ще те избавя от бедата ти.
* А ти кротувай тук и дръж езика си.
* Какво, нима не знаеш ти, премъдрият,
* че скъпо струва всяка празна приказка?
** ПРОМЕТЕЙ
** 330 Завиждам ти, че си между невинните,
* след като с мен споделя всички дързости.
* Недей сега, не се грижи. Ти никога
* не ще го преклониш. Че непреклонен е.
* Виж сам да не напакостиш на себе си!
** ОКЕАН
** 335 Съветваш мене по-добре, отколкото
* сам себе си. Аз съдя не по думите,
* а по делата. Тръгвам вече - моля те,
* не ме задържай повече. Уверен съм,
* ще го склоня, ще те спася от мъките.
** ПРОМЕТЕЙ
** 340 Благодаря, навеки съм признателен.
* На всичко си готов. Ала не се труди
* за мене. Знай, напразен, безполезен е
* трудът ти, ако си решил наистина
* да се потрудиш. Стой си, в безопасност си.
* 345 Че ако страдам сам, не искам бедствия
* да връхлетят главите и на другите.
* О, да, защото ме разкъсват мъките
* на брат ми Атлас, който сред просторите
* на Запада поддържа с раменете си
* 350 стълбът между Небе и Твърд. Ужасен дял!
* Скърбя и за Тифон, земероденият,
* поселникът суров на килкийските
* скали, Тифон, стоглавото чудовище,
* разбит сега. Въстанал срещу всички там,
* 355 в небето, и забълвал смърт с устата си,
* а с поглед стрелял страховити мълнии -
* поискал да низвергне Зевс от трона му.
* Но долетяло будното оръжие
* на Зевс, гърмът, от който веят пламъци,
* 360 и той го поразил заради дръзките
* слова. Ударен във сърцето, паднал той
* безжизнен, изгорен от пламък мълниен.
* И мъртвото му тяло днес е проснато
* край теснините при морето. Смазано
* 365 и то под Етна, дето, на самия връх,
* е седнал и кове нагорещеното
* желязо Хефест. Но ще рукнат огнени
* реки и ще разръфат с алчни челюсти
* широките поля на плодородната
* 370 Сицилия. Тифон ще запламти от гняв
* с горещите стрели на буря огнена,
* макар свъглен от Зевсовата мълния.
* Но ти не си неопитен, съветът ми
* не ти е нужен. Сам спасявай себе си.
* 375 А аз ще нося дотогава мъките,
* додето Зевс смири гнева в сърцето си.
** ОКЕАН
** Но, драги Прометее, не разбираш ли,
* че блага реч лекува разгневения?
** ПРОМЕТЕЙ
** Когато укротиш сърцето овреме,
* 380 а не когато сдържаш ярост кипнала!
** ОКЕАН
** Ако съзираш нещо вредно в моята
* готовност и решителност, кажи ми го.
** ПРОМЕТЕЙ
** Безсмислен труд и празно добродушие!
** ОКЕАН
** Аз искам тази болест. Често умният
* 385 желае да го смятат за лишен от ум.
** ПРОМЕТЕЙ
** О, този грях ще бъде смятан пак за мой!
** ОКЕАН
** Със тези думи ти ме гониш, ясно е.
* ПРОМЕТЕЙ
** За да не те намразят за съчувствие.
** ОКЕАН
** Кой, новият владетел на престола ли?
** ПРОМЕТЕЙ
** 390 Да, гледай да не разгневиш сърцето му.
** ОКЕАН
** Урок за мен е твоето нещастие.
** ПРОМЕТЕЙ
** Иди си, бързай. Разсъждавай все така.
** ОКЕАН
** Готов съм, ще се вслушам във съвета ти.
* Подпърхва вече със крила в просторите
* 395 четириногата ми птица. Радостна
* ще свие тя коляно във обора си.
** (Излиза)
* ПЪРВИ СТАЗИМ
** ХОР
** Първа строфа
** Над този твой гибелен дял
* аз плача днес. Буен поток
* 400 сълзи струят моите очи -
* и аз облях с влажен порой
* прекрасен лик. Ето че сега
* ужасно зло пратил е Зевс -
* по свой закон действува той,
* че с дръзка власт
* 405 отколешните богове заплашва.
** Първа антистрофа
** Но прокънтя цяла земя
* от жалбен вик. Вредом скърбят
* за почитта, древната чест,
* която ти, Атлас, Тифон
* 4Ю и всички вий имахте преди.
* И днес навред в светия край
* азийски, знай, плачат за теб -
* за твоя дял,
* за твоята многопечална участ.
** Втора строфа
** 415 Жителките на Колхида -
* доблестните в бой девойки,
* скитските тълпи, които
* живеят чак накрай земя,
* при Меотийското море,
* Втора антистрофа
* 420 и арийците - Ареев
* цвят, - и всички смели воини
* от кавказките твърдини -
* окайват твоята съдба
* със остри копия в ръце.
** Епод
** 430 Реват високите вълни,
* простенват дълбините
* и глухо тътнат бездните на ада.
* Твоята страшна беда оплакват
* 435 бистроструйните реки.
* ВТОРИ ЕПИЗОД
* ПРОМЕТЕЙ
** О, не от гордост и високомерие
* мълча. Разкъсват мислите сърцето ми,
* когато виждам свойто унижение.
* Нима не аз,-а друг дари на младите
* 440 сегашни богове и власт, и почести?
* Но аз ще премълча това - че знаете
* какво бих рекъл. Чуйте за неволите
* на смъртните - че тях, които нямаха
* разсъдък, аз дарувах с ум и знания.
* 445 Ще кажа не за да обиждам хората,
* а само да посоча добрините си.
* Те бяха със очи, ала не виждаха,
* с уши, ала не чуваха. И цял живот
* подобни на видения, прекарваха
* 450 в мъгла и мрак. Не знаеха ни светлите
* и здрави къщи, нито дърводелството
* и - сякаш мравки пъплещи - живееха
* из пещерните кътища безслънчеви.
* Не знаеха с какво започва зимата,
* 455 обкитената с цвете пролет, лятото
* със плодните си дни - и всичко вършеха
* без ум, додето им показах изгрева
* и заника на светилата. Пак за тях,
* за хората, измислих най-великата
* 460 наука за числата, още буквите -
* всепамет и всемайка на изкуствата.
* Аз пръв запрегнах във ярем добитъка
* и го зажеглих, за да бъде в тежките
* усилия помощник пръв на смъртните,
* 465 и после впрегнах във кола покорните
* коне - украса дръзка за охолници.
* Едничък аз измислих платнокрилите
* блуждаещи в морето бързи кораби.
* Да, толкова неща открих за смъртните,
* 470 нещастен аз, а ето, сам не зная как
* да се спася от днешните страдания.
** ХОР
** Позорни са бедите ти. Помътен е
* умът ти. Падаш духом, както лошият
* и повален от болест лекар. Сам сега
* 475 не знаеш как да излекуваш себе си.
** ПРОМЕТЕЙ
** Но ти ще се учудиш още повече,
* щом чуеш за изкуствата, създадени
* от мен. Когато болен някой лягаше,
* не знаеха ни цяр, ни здраво ядене,
* 480 ни питие, ни мазила. Топяха се
* от липса на лекарства. И научих ги
* да смесват изцелителните цярове,
* с които да отблъскват всички болести.
* Аз дадох много ясновидски способи,
* 435 открих им пръв кои съновидения
* се сбъдват, изясних им също тъмните
* гадания и смисъла на срещите,
* показах им кои сред кривоноктите
* грабливи птици предвещават щастие,
* 490 кои сред тях - неволя, как пернатите
* живеят, как създават помежду си те
* вражда, любов, другарство и приятелство,
* каква да бъде жертвената вътрешност,
* с какъв се цвят харесва тя на бозите,
* 495 с какви петна са черният дроб и злъчката.
* Покрити с мас меса и тлъсти бутове
* запалих аз и тъй напътих смъртните
* към трудните умения, разкривайки
* незнайните знамения на огъня.
* 500 Това, това направих аз. А скритите
* сред земните недра блага за хората -
* желязо, мед, сребро, и злато? Може ли
* да се похвали друг с това откритие?
* Не, тъй би сторил само празнословецът!
* 505 Та ето всичко, с кратка реч изказано:
* от Прометей са всичките умения!
** ХОР
** Недей дарява прекомерно смъртните,
* а помисли за себе си. И вярвам аз,
* че някога, избавен от оковите,
* 510 със Зевса ще се мериш по могъщество.
** ПРОМЕТЕЙ
** О, не така, Съдбата-Извършителка
* не иска тъй! Сломен в безкрайни бедствия
* и мъки, ще избягна от оковите.
* Безсилно пред Съдбата е изкуството.
** ХОР
** 515 А на Съдбата кой държи кормилото?
** ПРОМЕТЕЙ
** Трилични Мойри, помнещи Еринии.
** ХОР
** По-слаб е, значи, Зевс от тях. Така ли е?
* ПРОМЕТЕЙ
* И той не ще избегне от съдбата си.
** ХОР
** Не е ли вечна власт за него съдена?
** ПРОМЕТЕЙ
** 520 Не питай за това, недей упорствува.
** ХОР
** Ти криеш нещо важно без съмнение.
** ПРОМЕТЕЙ
** Приказвайте за друго, че далече е
* часът за него. То ще бъде пазено
* в дълбока тайна. Бъде ли опазено,
* 525 ще се спася от железа и бедствия.
* ВТОРИ СТАЗИМ
** ХОР
** Първа строфа
** Нека всевластникът Зевс
* нивга в мисълта ми
* скверно упорство не вложи,
* нека тача боговете
* винаги с пир благочест,
* 530 с кръв на тлъсти бикове там,
* край потока
* вечен на моя баща
* Океан,
* нека в думи не греша,
* нека бъде вечно с мене
* 535 и не чезне тази мъдрост!
** Първа антистрофа
** Сладко е в смели мечти
* тихо да прекараш
* дългите дни на живота
* и да храниш с ясна
* радост доволна душа.
* 540 Тръпна аз, като виждам как
* в страшни мъки
* чезнеш на тия скали.
* Ти пред Зевс,
* Прометее, нямаш страх -
* прекомерно си почел
* смъртния човешки род.
** Втора строфа
** Той плати ли с любов любовта?
* 545 О, приятелю, имаш ли помощ
* и подкрепа от смъртните? Та не видя ли
* немощта, под която лежи,
* удавен в тъма, в слепота,
* като призрак човешкият род?
* 550 Смъртният никога няма
* с остър ум да отклони
* Зевсовата твърда воля.
** Втора антистрофа
** Прометее, научих това
* от горчивата твоя неволя.
* 555 Друга песен достигна до мен - не оная,
* със която те славех преди
* при твоето брачно легло,
* по сватбарски - когато, склонил
* с дарове мойта сестрица
* 560 Хезиона, ти я взе -
* ложе да споделя с тебе.
* ТРЕТИ ЕПИЗОД
* (Втурва се Ио.)
* Във каква страна, сред какви племена
* съм дошла? Кой си ти, окован в железа
* върху бурния връх? За каква вина
* си осъден на гибел? Кажи ми, къде
* 565 съм дошла, като бродя без отдих?
* Ах! Ах!
* О, пак ме жилна стършелът, горко ми!
* Земеродени Аргосе, иди си!
* Ах, тръпна пред стоокия си пастир!
* 570 Ето го, иде с коварство във погледа!
* Дори умрял не го прибра земята,
* върна се той отдолу,
* ада е минал
* и ме преследва. И блуждая аз,
* гонена, гладна, по морските пясъци.
** Строфа
** Свири след мене тръстика, намазана
* 575 с восък, приспивна мелодия.
* Страшно е, страшно е!
* Де ме водят блудните ми стъпки!
* Как прегреших, сине на Крон, как прегреших,
* та ме хвърли така
* безсърдечно в такива ужасни беди?
* 580 Ах, с бесен, с нечовешки страх
* измъчваш мене, безумната девойка!
* С огън срази ме, в земята ме скрий
* или пък
* дай ме на стръвното море.
* Не отхвърляй, царю,
* моите молитви!
* 585 о, стига ме е мъчил този
* безкраен път! И няма как да разбера
* къде ще свърши злото!
* На рогатата девойка
* чуваш ли гласа?
** ПРОМЕТЕЙ
** Как да не чувам щерката Инахова,
* 590 подгонена от стършела? Разпали тя
* страстта у Зевса и сега, намразена
* от Хера, броди в тия дълги пътища.
** Ио
* Антистрофа
** Как си научил на татка ми името?
* Кой си ти, който със истинско
* име злочестата
* 595 мене призоваваш, о злочести?
* Ти назоба божия бич, който безспир
* ме гори и суши
* със ужасни жила, и аз нямам покой!
* Ах, гладна, със безумен бяг
* 600 достигам тук устремена и разбита -
* жертва на злобната Херина мъст.
* И кой ли
* клетник - уви! - като мене днес,
* като мене страда?
* Моля те, ясно
* кажи какви беди ще трябва
* 605 да изтърпя! И средство, цяр за болката
* кажи ми, ако знаеш.
* Говори на таз, която
* броди сред беди!
** ПРОМЕТЕЙ
** Ще отговоря ясно на въпроса ти,
* 610 без всякакви загатвания, с проста реч,
* тъй както подобава на приятели -
* пред теб е Прометей, огнедарителят.
** Иo
** Велики благодетелю на смъртните!
* Злочести Прометее! За какво е туй?
** ПРОМЕТЕЙ
** 615 Току-що спрях да плача над теглилата си.
** Ио
** А моята молба ще пренебрегнеш ли?
** ПРОМЕТЕЙ
** Добре, ще ти открия всичко. Питай ме.
** Ио
** Кажи ми кой те прикова над бездната.
** ПРОМЕТЕЙ
** Умът на Зевса и чукът на Хефеста.
** Ио
** 620 Каква вина изкупваш чрез страдание?
* ПРОМЕТЕЙ
** Това, което казах, е достатъчно.
** Ио
** Кажи сега, кога за мене, бедната,
* ще дойде край на моите блуждания?
** ПРОМЕТЕЙ
** Не искай туй - за тебе ще е по-добре.
** Ио
** 625 Защо ще криеш бъдните ми бедствия?
** ПРОМЕТЕЙ
** Не ми се свиди този дар, повярвай ми.
** Ио
** Но ти си в колебание. Защо така?
** ПРОМЕТЕЙ
** Не се решавам да сломя сърцето ти.
** Ио
** Не ме щади, това за мен е сладостно.
** ПРОМЕТЕЙ
** 630 Ще кажа, щом желаеш ти. Изслушай ме.
* ХОР
* Почакай. Достави ни удоволствие -
* за болестта, за участта й гибелна
* да чуем да ни каже тя, с устата си.
* След туй кажи какво я чака в бъдеще.
** ПРОМЕТЕЙ
** 635 Ио, ти трябва да изпълниш тяхната
* молба, че и сестри са те на татко ти.
* Да плачеш и скърбиш над свои бедствия
* там, дето биха слушали съчувствено,
* със сълзи на очи, е утешително.
** Ио
* 640 Та бих ли пренебрегнала молбата ви!
* За всичко, за което ме запитахте,
* ще чуете. Боли дори от думите
* за божията буря, за порухата
* на моя образ и на красотата ми.
* 645 Явяваха се в моите девически
* покои нощем образи и с нежен глас
* ми шепнеха: "Защо ти е моминството,
* девойко преблажена? Та пред тебе е
* велик жених! Запален от любовна страст.
* 650 пламти за тебе Зевс, той жажда твоите
* прегръдки. Не отблъсквай ти леглото му,
* дете, иди при Лерна, в избуялите
* ливади, посред бащините пасища,
* па разведри с любов очите Зевсови."
* 655 И виждах всяка нощ такива призраци,
* злочеста аз, додето се реших накрай
* на татко да разкрия своите сънища.
* Към Делфи и Додона той посланици
* проводи, за да разбере какви дела
* 660 и думи са угодни на безсмъртните.
* А връщаха се те и ни донасяха
* загадъчни и тъмни предсказания.
* Накрай Инах получи ясен отговор
* и в него бе изрично заповядано
* 665 да ме прогони от дома, от родната
* земя, за да достигна чак накрай света.
* Ако не искал, огнената мълния
* на Зевса щяла да погуби целия
* наш род. Повярва той в това пророчество
* 670 и ме прогони. Нито той желаеше
* това, ни аз. А него принуждаваше
* така да стори Зевсовата заповед.
* И мигом измени се и разсъдъкът,
* и външността ми, виждате - рогата съм.
* 675 Подгонена от алчен стършел, с бесен бяг
* се спуснах към керхнейското течение
* и извора на Лерна. А страхотният
* мой пастир Аргос разярен ме следваше
* и гледаше с безброй очи следите ми.
* 680 Наскоро неочаквана и бърза смърт
* живота му отне, но аз, подгонена
* от божи бич, блуждая непрекъснато.
* Това е всичко. Ако знаеш бъдните
* страдания, кажи ги. Но не ме теши
* 685 с лъжливи думи поради съчувствие.
* Най-срамни са неискрените приказки.
** ХОР
** О, стига, стига, престани!
* О, никога до днес не съм очаквала,
* че тъй ужасна вест слуха ми ще смути,
* 690 че страховити и непоносими
* мъки и горести с двоен
* бич душата ми ще вледенят.
* Уви, уви! Орис, орис!
* 695 Тръпна пред съдбата на Ио!
* ПРОМЕТЕЙ
* Ти плачеш отсега, с тъга изпълнена.
* Почакай, нека чуеш и за другото.
** Ио
** Разправяй, казвай! Сладко е за болните
* да знаят ясно бъдните страдания.
** ПРОМЕТЕЙ
** 700 Това, което искахте, получихте.
* Желаехте да чуете от нейните
* уста за собствените й страдания.
* Сега узнайте още колко бедствия
* от Хера има да търпи девойката.
* 705 Ти, дъще на Инах, помни словата ми
* и чуй къде ще свършат твоите пътища
* Оттук ще свърнеш най-напред към изгрева,
* ще тръгнеш по неизорани краища.
* При скитите ще стигнеш, при чергарите
* 710 със плетените хижи връз колите им
* и с бързолетните стрели в колчаните.
* Далеч от тях! Мини покрай скалистия
* и шумен бряг, па напусни земята им.
* Наляво имат жилища ковачите
* 715 халиби. Зорко се пази, отбягвай ги!
* Свирепи са и не обичат гостите.
* Ще стигнеш Буйната река. И с право е
* наречена така - тя няма бродове.
* Качи се на Кавказ, на най-високата
* 720 сред планините, дето, от самия връх,
* водите й беснеят, от призвездните
* чукари се спусни на юг и в пътя си
* ще стигнеш при станът на амазонките
* враждебни на мъжете. Ще живеят те
* 725 край Термодонт, във Темискира някога -
* там, дето Салмидес разтваря челюсти -
* враг на моряци, мащеха за кораби.
* Приятелски ще те насочат в пътя те.
* До Истъм Кимерийски и до тесните
* 730 врата на Понта ще достигнеш. Дързостно
* мини през теснините на Меотия.
* Ще се мълви навеки между смъртните
* за твойто преминаване. А протокът
* ще се нарича Босфор, сиреч Крави брод.
* 735 И от Европа ще преминеш в Азия.
* Не е ли безсърдечен повелителят
* на боговете? Той залюби смъртната
* девойка и я тласна във блуждания!
* Жесток жених, ужасен брак си случила,
* 740 девойко! Туй, което чу, не е дори
* началото на твоите страдания.
** Ио
* Горко ми, ах, горко ми!
** ПРОМЕТЕЙ
** Пак стон и вопли. А какво би сторила,
* ако узнаеш другите нещастия?
** ХОР
** 745 Нима ще предречеш и други бедствия?
** ПРОМЕТЕЙ
** Да, взбунено море от ужас гибелен.
** Ио
* Каква облага е сега животът ми?
* Защо, защо не скоча от суровата
* скала? Смъртта ще ме спаси от всичките
* 750 неволи. Да умреш веднъж, е по-добре,
* отколкото да изнемогваш всеки ден.
** ПРОМЕТЕЙ
** Не би понесла моите страдания,
* на мене и смъртта не ми е дадена -
* а тя е прекращение на болките.
* 755 И няма да настане край на злото ми,
* додето Зевс не падне от престола си.
** Ио
** Но как, нима и Зевс ще падне някога?
** ПРОМЕТЕЙ
** И, вярвам, ще се радваш на бедите му.
** Ио
** Как не, нали от него са теглата ми?
** ПРОМЕТЕЙ
** 780 Тогава знай, че всичко туй е истина.
** Ио
** Кажи ми кой ще го лиши от скиптъра.
** ПРОМЕТЕЙ
** Самият той с безумните си планове.
* Ио
** Кажи ми как, ако това не ти вреди.
** ПРОМЕТЕЙ
** Ще. встъпи в брак, но ще се кае някога.
** Ио
** 765 С богиня или смъртна? Ще ми кажеш ли?
** ПРОМЕТЕЙ
** Недей ме пита. Туй не е за казване.
** Ио
** Съпругата ли ще отнеме трона му?
** ПРОМЕТЕЙ
** Като роди - син, по-могъщ от татко му.
** Ио
** А може ли да отклони съдбата си?
** ПРОМЕТЕЙ
** 770 Не - докато не ми свалят оковите.
** Ио
** Щом Зевс не иска, кой ще е спасителят?
* ПРОМЕТЕЙ
** Един от твоя род - според вещаното.
** Ио
** Как? Мой ли син ще те спаси от мъките?
** ПРОМЕТЕЙ
** Да, третият след десет поколения.
** Ио
** 775 Загадъчно, неясно предсказание!
** ПРОМЕТЕЙ
** Тогава не разпитвай за съдбата си.
** Ио
** Недей, не ми отнемай обещаното!
** ПРОМЕТЕЙ
** От двете тайни ще ти подаря една.
** Ио
** Желая да си избера. Кои са те?
** ПРОМЕТЕЙ
** 780 Добре. Кажи - за моя избавител ли
* да ти вестя или за твоите бедствия?
* ХОР
* Бъди любезен, изпълни и нейното,
* и моето желание. Послушай ни.
* Открий на нея бъдните й пътища,
* 785 на мене - избавителя си. Моля те.
** ПРОМЕТЕЙ
** Не ще се противя, щом тъй желаете.
* Ще кажа всичко, за което питате.
* Най-първо ще разкрия твоите пътища,
* Ио, а ти ги запиши в сърцето си.
* 790 Когато минеш границата, протока,
* тръгни към изток, дето свети слънцето.
* Сред морски рев ще стигнеш до горгонските
* полета на Кистена, дето старите
* моми-форкиди имат обиталище.
* 795 На лебеди приличат, еднооки са
* и еднозъби. Ни лъчите слънчеви,
* ни месечина нощем ги е виждала.
* До тях са трите им сестри - крилатите
* горгони, змиекосите чудовища.
* 800 Погледне ли ги смъртен, вледенява се.
* Помни това като предупреждение.
* Но чуй сега за друго страшно зрелище.
* Избягвай Зевсовите неми кучета -
* грифоните извитоклюни, конните
* 805 и еднооки войни - аримаспите,
* заселени край златните Плутонови
* води. Не приближавай. Ще достигнеш ти
* далеч, сред черни люде, обитаващи
* край слънчевите извори, където е
* 810 реката Етиоп. По бреговете й
* пълзи, додето стигнеш водопадите -
* и ето там, от библоските върхове,
* струи на Нил свещеното течение.
* И той ще те напъти към триъгълна
* земя, към Нилотида. Там с децата си,
* 815 Ио, ще основеш далечно селище.
* И ако тези думи са загадъчни,
* запитай пак и разбери със сигурност.
* Аз имам време, колкото и сам не ща.
** ХОР
* Ако остава още, ако нещо е
* 820 пропуснато за скръбното й скитане,
* кажи. Ако си казал всичко, молим те,
* спомни си за това, което искахме.
** ПРОМЕТЕЙ
** Ио разбра кога ще свърши пътя й.
* А за да знае, че не ме е слушала
* 825 напразно, чуйте прежните й бедствия.
* Така доказвам, че говоря истинно.
** (Към Ио)
** Ще изоставя повечето работи,
* ще почна от последното ти лутане.
* Когато бе достигнала в молоските
* 830 поля, в Додона островърха, дето е
* на Зевса Теспротийски ясновидският
* престол, настана чудо - поклониха се
* дърветата и ясно, недвусмислено
* ти беше поздравена като бъдеща
* 835 жена на Зевс - ако това за тебе е
* приятно. И тогава ти, ужилена,
* се втурна към брега и стигна залива
* на Рея, откъдето идеш, клетнице.
* И този морски кът ще бъде някога
* 840 Йонийски залив назован - помни добре, -
* за да се знае твоят път сред смъртните.
* Това е моят знак, че виждам повече,
* отколкото е дадено на другите.
** (Към Хора.)
** Сега ще кажа вам и ней другото,
* 845 за да подхвана словото прекъснато.
** (Към Ио)
** Накрай Египет има град - град Канобос,
* при нилските ръкави, посред наноса.
* И там ще ти възвърне Зевс разсъдъка
* и с кротка длан ще те погали ласкаво.
* 850 Епафа черен ще родиш - на ласката
* на Зевс наречен. Той ще жъне всичките
* поля, които Нил пои с водите си.
* А неговото пето поколение
* от петдесет сестри ще дойде, гонено,
* 855 във Аргос, за да не допусне кръвен брак
* със братовчеди. А пък те, обхванати
* от страст, като соколи подир гълъби,
* щу хукнат да ловят лова си гибелен.
* Но бог не ще им предаде девойките.
* 860 Ще ги приеме мъртви пеласгийската
* земя, от дръзка смърт в нощта притихнали.
* Че всяка ще лиши от зрак съпруга си,
* пронизвайки с двуостър меч гърдите му.
* Дано Киприда тъй срази вразите ми!
* 865 Едничка ще плени страстта. Другаря си
* не ще убие тя, ще трепне нейното
* сърце и ще поиска в малодушие
* да я винят, но не и в злодеяние.
* От нея в Аргос ще започне царски род.
* 870 Но за да кажа всичко, трябва дълга реч.
* От този род ще произлезе смелият
* юнак с прославен лък. И той от злото ми
* ще ме спаси - тъй майка ми, титанката
* Темида, бе ми някога предсказала.
* Кога и как - да кажа туй, потребно е
* премного време, пък и безполезно е.
* Ио
** О, горко ми, горко!
* Пак пронизваща болка и ужас в кръвта
* ме изгарят, а стършелът пак ме боде
* 880 като с огнено жило!
* Ужасено, сърцето ми блъска във мен
* и блуждаят в безумие моите очи.
* Обладана от дивия дъх на беса,
* аз се нося без път, с онемели уста,
* и напразно се блъскат в пороя беди
* 885 несвързани моите мисли.
* (Избягва.)
* ТРЕТИ СТАЗИМ
* ХОР
** Строфа
** Вярно е, вярно: мъдрец е бил
* онзи, който пръв
* с дух е прозрял и пръв с език
* правата реч е изрекъл: "Знай,
* 890 че да свържеш брак
* с равен на тебе, е най-добре.
* Да, помни:
* не мечтай да вземеш горда с много богатст-
* во жена,
* нито пък високомерна със благородни деди,
* щом самият ти очакваш хляба от своите
* ръце."
** Антистрофа
** 895 о, дано нивга не бъда аз
* дружка по легло -
* мойри-орисници, чуйте вий! -
* дружка, съпруга на царя Зевс!
* Никога дано
* ласка на бог не позная аз!
* Тръпна днес,
* като гледам как безумна бяга от ласка Ио,
* как злочестата девойка в толкова много
* беди,
* 900 смазана от Хера, броди в своя безкраен път.
* Епод
** Самата аз не се боя от равен брак.
* Не искам любовта на бог
* да хвърля върху мен могъщи погледи.
* Че необорна в бран е тя и безизходен -
* изходът.
* Що би станало със мене?
* 905 Как от волята на Зевс
* бих могла да избягам?
* ЕКЗОД
* ПРОМЕТЕЙ
** Макар че Зевс е дързък и безмилостен,
* ще се смири. Женитбата, замислена
* от него, ще го свъргне от престола му,
* 910 ще го срази. И ще се сбъдне бащино
* проклятие, което Кронос някога
* изрече, като падаше от трона си.
* Сред боговете бих могъл единствен аз
* да му разкрия изход от неволята.
* 915 Аз зная пътя. А пък той - да властвува
* спокойно, седнал върху своите гръмове,
* разтърсвайки в ръце пламтяща мълния.
* Това не ще помогне - и ще падне той
* с позорно и неудържимо падане.
* 920 Че той самият готви срещу себе си
* един непобедим гигант, страшилище.
* Той плам ще има, по-могъщ от мълния,
* и грохот, по-суров от гръмотевица.
* Ще скърши той разтърсващия бездните
* 925 тризъбец - Посейдоновото копие.
* Ударен от злочестина, ще види Зевс,
* че цар и роб са две различни работи.
** ХОР
** Предричаш туй, което искаш, видно е.
** ПРОМЕТЕЙ
** И то ще стане. При това -желая го.
* ХОР
** 930 И Зевс ще бъде победен? Да вярвам ли?
** ПРОМЕТЕЙ
** И злото му ще надминава моето.
** ХОР
** И как не тръпнеш, като богохулствуваш?
** ПРОМЕТЕЙ
** Защо да тръпна? Смърт не ми е съдена.
** ХОР
** Той може да те мъчи още повече.
** ПРОМЕТЕЙ
** 935 О, нека! Аз очаквам всяко бедствие.
** ХОР
** Прекланят се пред Немезида мъдрите.
** ПРОМЕТЕЙ
** Моли, пълзи, подмазвай се на властника.
* За мен е по-нищожен той от нищото.
* През краткото, си време нека властвува
* 940 на воля. Няма да царува дълго той.
* Ала съзирам Зевсовия пратеник,
* послушния слуга на повелителя.
* О, той пристига с някакво известие!
* (Влиза Хермес.)
* ХЕРМЕС
** От тебе, от хитреца, от предателя
* 945 на боговете, който еднодневките
* дарува, от грабителя на огъня,
* баща ни иска да узнай за оня брак,
* за който гордо казваш, че от трона му
* ще го свали. Без никакво извъртане
* 950 отговори, за да не трябва втори път
* да те спохождам, Прометее! Виждаш ти,
* че към такива царят е безмилостен.
** ПРОМЕТЕЙ
** Речта му е тържествена, изпълнена
* с надменност - да, слуга на боговете е!
* 955 Едва се възцарихте и си мислите,
* че сте в безскръбна крепост! Не видях ли аз
* как други двама самодръжци паднаха!
* Ще видя скоро как с позор и третият,
* сегашният, пропада. Мислиш - страх ме е
* 960 от тия нови богове, боя им се!
* Далеч съм от това. А ти - върви си ти
* по пътя, който си изминал! Отговор
* ти няма да получиш на Въпроса си!
** ХЕРМЕС
** С такова упорито своеволие
* 965 ти сам се потопи в море от бедствия.
** ПРОМЕТЕЙ
** За твоята робия - запомни добре -
* не бих отстъпил моите страдания.
* ХЕРМЕС
** Да, по-добре да бъдеш роб на зъбера,
* отколкото на Зевса верен пратеник.
** ПРОМЕТЕЙ
** 970 С обида се отвръща на обидата.
** ХЕРМЕС
** Като че ли приятни ти са мъките.
** ПРОМЕТЕЙ
** Приятни! Да, в такваз приятност искал бих
* да видя враговете си - и тебе с тях!
** ХЕРМЕС
** И аз ли съм виновен за теглата ти?
** ПРОМЕТЕЙ
** 975 Накратко: мразя всички богове,
* които за доброто - зло ми върнаха.
** ХЕРМЕС
** Разбирам, ти си болен от безумие!
** ПРОМЕТЕЙ
** О, да, защото мразя враговете си!
** ХЕРМЕС
** Непоносим би бил ти без веригите!
* ПРОМЕТЕЙ
** Уви!
** ХЕРМЕС
** 960 Такава дума не познава Зевс.
** ПРОМЕТЕЙ
** О, всичко ще научи той със времето!
** ХЕРМЕС
** Но теб на разум то не е научило.
** ПРОМЕТЕЙ
** Да, иначе не бих приказвал с ратаи.
** ХЕРМЕС
** И тъй, на Зевса ти не даваш отговор?
** ПРОМЕТЕЙ
** 985 О, трябва да му бъда и признателен!
** ХЕРМЕС
** Но с мен като с дете се подиграваш ти!
** ПРОМЕТЕЙ
** Нима не си по-глупав от дете дори,
* като очакваш да ти кажа нещичко?
* Не, с никакви мъчения и хитрости
* 990 Зевс няма да се добере до тайната,
* додето не свали от мен оковите.
* Пък нека праща пламналата мълния
* и с бели вихри, и с подземни гръмове
* разтърсва и безпокои вселената.
* 995 Не ще ме преклони и няма никога
* да чуе кой ще му отнеме царството!
** ХЕРМЕС
** Как мислиш ти, с това ще се избавиш ли?
** ПРОМЕТЕЙ
** Отдавна е премислено - решено е.
** ХЕРМЕС
** Глупецо, размисли, ела на себе си
* 1000 най-после пред сегашните страдания!
** ПРОМЕТЕЙ
** Не ми додявай, глух като вълна съм аз!
* Недей помисля нивга, че треперейки
* от страх пред Зевс, ще стана аз жена по дух
* и че ще моля него, най-омразния,
* 1005 като жена, с ръце напред протегнати,
* да ми свали оковите! Не, никога!
** ХЕРМЕС
** Напразни ще са думите ми, ясно е!
* Не те смекчи, не те смири молбата ми.
* Като жребец едва запрегнат, хапейки
* 1010 юздите, ти се мяташ под ярема си.
* Но твоят бяс е немощно хитруване!
* Защото гордостта на неразумния
* сама е по-безсилна и от нищото.
* Ако не ме послушаш, помисли каква
* 1015 ужасна буря и море от бедствия
* ще те слети. Най-първо с гръм и мълния
* баща ми ще разбие островърхата
* скала, ще скрие твоя труп и бездните
* ще те поемат в каменисти скутове.
* 1020 Ще минат векове и пак под слънцето
* ще дойдеш ти. Но стръвното крилато псе
* на Зевс, орелът кървав, едри късове
* ще ръфа от снагата ти. Неканен гост
* при тебе ще долита той и всеки ден
* 1025 ще къса твоя почернял наяден дроб.
* Не чакай да настане край на мъките,
* додето някой бог не вземе злото ти
* и не поиска сам да слезе в тъмният
* Аид и в сумрачната паст на Тартара.
* 1030 Та размисли - това не е приумица
* и самохвалство, а - самата истина.
* Лъжовно не мълвят устата Зевсови.
* Удържа всяка дума той. Добре мисли
* и ръзсъди - не смятай, че упорството
* 1035 е по-добро от трезвото решение.
** ХОР
** Да, Хермес, мислим ний, говори смислени
* неща. Той каза да оставиш своето
* упорство, да размислиш трезво, правилно.
* Послушай. Срам са грешките за мъдрия.
** ПРОМЕТЕЙ
** 1040 Предварително знаех защо е дошъл
* и какво ще вести. Няма никакъв срам
* във това, че врагът от врага си търпи.
* Е, добре! Нека падне връз мене сега
* пламък с двоен език! Нека цялата шир
* 1045 заечи от гърма и от дивия вой
* на безумните вихри! И лих ураган
* да разтърси от корен, издъно твърдта!
* Нека яростно бурните морски води
* заливат звездите и техния път
* 1050 по небесния свод! Нека в Тартара глух
* навсегда бъде хвърлена моята плът
* в кръговрата ужасен на черна съдба -
* о, той нивга не ще ме погуби!
** ХЕРМЕС
** Да, наистина, слушайте! Мисъл и реч
* 1055 на една поразена от лудост глава!
* И какво не показва, че той е без ум?
* Обузда ли беса си, макар и за миг?
* Ала вие - съчувствено гледате вий
* патилата му! Бягайте бързо оттук,
* 1060 оттеглете се мигом от тези места,
* да не би на гърма страховитият рев
* да отнеме навеки ума ви!
** ХОР
** Говори ми за друго, съветвай ме тъй,
* че да чуя съвета ти. Твоята реч
* 1065 е наистина непоносима за мен.
* Ти ме караш да върша позорни дела?
* Не, не, с него ще срещна аз всички беди!
* Че дълбоко презирам измяната аз
* и не зная порок,
* 1070 който толкова много да мразя!
** ХЕРМЕС
** Но помнете какво ви говоря сега,
* да не би, връхлитани от страшна беда,
* да кълнете съдбата и казвате как,
* неочаквано уж, е стоварил злини
* 1075 над главите ви Зевс! Не, за всичко това
* сте виновни сами! Вие знаехте, да,
* и не мигом, и не неочаквано днес
* в безизходната мрежа на гибелно зло
* се заплитате с вашата глупост!
** (Излиза.)
** ПРОМЕТЕЙ
** 1080 Ето вече не думи, а страшни дела!
* Разлюля се твърдта
* и боботи дълбоко гръмовният ек,
* из простора блестят лъкатушни стрели
* на светкавици огнени! Вихър изви
* 1085 тъмни облаци прах! А един срещу друг
* ветровете се спущат със яростен дъх -
* обявена е страшната битка сред тях!
* Ето, смесва се етерът с морската шир!
* Тази буря е пратена, виждам от Зевс,
* 1090 за да вдъхне в сърцето ми трепет и страх!
* Моя свято почитана маико-Земя!
* Ти, ефире, дарителю на светлина!
* Вижте как незаслужено страдам!
* (Потъва заедно със скалата.)
***************** БИБЛИОГРАФСКА СПРАВКА
* КЪМ АНАЛИЗИ И КОМЕНТАРИ
** 1.Богданов, Б., История на гръцката култура, НИ, 1989 г.
* с.122.
* 2.Шаму, франсоа, Гръцката цивилизация, БХ, 1979 г. с.97 и
* 100.
* З.Богданов, Б., История на старогръцката култура, с,130-
* 134.
* 4.Аристотел, За поетическото изкуство, НИ, 1975 г. гл.4,6.
* 5.Богданов, Б., От Омир до Еврипид, НП, 1971, с.93.
* б.Шаму, франсоа, Гръцката цивилизация, с.275-276.
* 7.Богданов, Б., Старогръцката литература. /Историчес-
* ки особености и жанрово многообразие/, НП, 1992 г.
* с. 69,71.
* 8.Богданов, Б., История на старогръцката култура, с.166
* 9.Сб.Традиция. Литература. Действителност. /Пробле-
* ми на старогръцката литература в световното литера-
* турознание/, НИ, 1984 г. в ст.
* Историческият момент на гръцката трагедия: някои со-
* циални и психологически предпоставки, автора Ж. Вернан,
* с.242.
* 10.Вълчев, В., Ст. в енциклопедичния справочник "А н т и ч-
* на литература, С.Издателство "Д-р Петър
* Берон", 1988 г.
* 11.Вълчев, Веско., Ст. в енциклопедичния справочник "Антична
* литература, с.72.
* 12.Богданов, Б., От Омир до Еврипид, с.96,98.
* 13.Аристотел, За поетическото изкуство, гл.4.
* 14.Античная литература. Учебник для студентов педаго-
* гических институтов, Москва, 1980, с.110-111.
* 15.Шелинг, философия на изкуството, НИ, 1980 г. с.389.
* 16.Хегел, Естетика, С. 1967 г. т.Н с.737,715,427/8.
* 17.Шелинг, философия на изкуството, с.391-392.
* 18,Богданов, Б., От Омир до Еврипид, с.97.
* 19.Нартекс - вид дърво, служещо като огниво. Хезиод, Теогония.
* Дела и дни. ОмироВи химни, С. НК, 1988 г. Откъсът е от
* "Теогония", стих 507-566.
* 20.Антична митология. Справочник, съст. Г.БатаклиеВ, С.ДИ
* "Д-р Петър Берон", 1985 г. с. 134-135.
* 21.Превод на проф. Ал.Ничев.
* 22.Хегел, Естетика, I т. с.626,630-631.
* 23.Ярхо, В., Драматургия Зсхила и некоторме древнезреческой
* трагедии, Москва, 1978 г. с.142-144.
* 24.Богданов, Б., От Омир до Еврипид, с.100,97.
* 25.Проф.Ничев, Ал., Есхил и неговата драма, предговор към
* Есхил, Трагедии, С. НК, 1982 г. с.29.
* 26.Проф. Ничев, Ал., Есхил и неговата драма,... с.29.
* 27.Античная литература,... с.128.
* 28.Шелинг, философия на изкуството,... с.390.
* 29.Ярхо, В., Драматургия Зсхила и..., с.145.
* ЗО.Богданов, Б., От Омир до Еврипид,... с.105,107,109.
* 31.Проф. Ничев, Ал., Есхил и неговата драма,... с.31.
* 32.Богданов, Б.,От Омир до ЕВрипид,... с.101-105.
* ЗЗ.Проф. НичеВ, Ал., Есхил и неговата драма, с.32-34.
* 34.Шелинг, философия на изкуството,... с.389.
* 35,БогданоВ, Б., История на старогръцката култура,.,.с.57-58.
* Зб.Ярхо, В., Драматургия Зсхила и..., с.146-147.
* 37,БогданоВ, Б., От Омир до Еврипид,... с.107-108,109-110.
* БЕЛЕЖКИ
* 2. Според представите на древните гърци Скития се прости-
* рала на север и изток от Черно море чак до водите на бог Океан.
* 19. Темида - богиня на правосъдието, която Есхил отъждест-
* вява със Земята (срв. ст.209: Темида-Гея).
* 45, Уви, проклет да бъде занаятът ми! - Хефест бил бог на
* ковашкото изкуство.
* 85. За боговете, ти си Промислителят - името Прометей озна-
* чава "онзи, който предвижда", "прозорливият".
* 88. Ефир (етер) - според древните е връхният слой на въздуха;
* в него живеели боговете.
* 137. Тетис - съпруга на бог Океан, майка на океанидите.
* 138. Океан - бог на водите, които опасвали земния кръг. Океан
* е титан, какъвто е и Прометей. Затова той говори за роднинска
* връзка с него (срв. ст.289).
* 153. Тартар - пространство под ада, в което били запратени
* титаните.
* 165. С думите стария род на Уран тук се означават Кронос и
* титаните, които го поддържали.
* 185. Синът на Кронос - Зевс; срв. Зевс-Кронид'.
* 204. Титаните били дванайсет деца на Уран (Небе) и Гея (Зе-
* мя). Те свалили от престола баща си и завладели света, над
* който зацарувал Кронос. По-късно Кроносовият син Зевс, подпо-
* могнат от Прометей и Темида (срв. ст. 217-221), свалил от власт
* баща си и го затворил в Тартара.
* 301. Железородната земя - Скития се славела с железните си
* находища.
* 348. Титанът Атлас, брат- на Прометей, стоял на западния
* край на земята и крепял небесния свод върху раменете си.
* 353. Тифон - стоглав исполин, син на Земята, олицетворение
* на вулканичните сили на земните недра.
* 367-368. С огнени реки Есхил загатва за изригването на вулкана
* Етна през 478 г. пр. н. е.
* 386. Смисълът на тези Прометееви думи е, че не Океан, а той,
* Прометей, някога ще бъде смятан за луд поради прекомерна доб-
* рота.
* 415-416. Колхида - област на източния край на ЕВксинския Понт
* (Черно море), на юг от Кавказ. Жителки на Колхида са амазонките,
* митологическо племе на войнствени жени.
* 419. Меотийско море - Азовско море.
* 420-421. С арийци Есхил означава един от народите, които
* населявали Персия. Арийците са АрееВ цвят, т. е. отбрани воини
* на Арей, бог на войната.
* 497. Прометей има пред вид гадателското изкуство.
* 516. Мойри - богини на човешката съдба, орисници. Еринии -
* богини-отмъстителки (срв. лат. Рипае).
* 560. Хезиона - една от океанидите, за която се оженил Про-
* метей.
* 589-592. В Ио, дъщеря на Инах, се влюбил Зевс. Ревнивата Зев-
* сова съпруга Хера превърнала Ио в юница и пратила по нея жес-
* токия стоок великан Аргос. По заповед на Зевс Аргос бил убит
* от Хермес. Тогава Хера отнела разсъдъка на Ио и пратила по нея
* един стършел, който я преследвал до мига, когато тя отново
* добила човешкия си образ.
* 652. Лерна извор в Арголида (Южна Гърция).
* 658. В Делфи имало древно прорицалище на Аполон. В Додона
* се намирало най-старото прорицалище на Зевс, където гадаели
* по шумоленето на един свещен дъб.
* 714-715. Ковачите халиби - малоазийски народ, славен със сръч-
* ността си в металообработването.
* 717. Буйната река е вероятно поетическа измислица.
* 725-726. Географските понятия на Есхил тук са твърде обър-
* кани. Термодонт е митологическа река, а Темискира - митологи-
* чески град в Задкавказието. Салмидес е брегова ивица и град в
* Тракия (дн. Мидия).
* 729. Истъм е определен като Кимерийски за разлика от Тра-
* кийския Истъм. Първият е Керченският проток, а вторият -
* известният Босфор, който свързва Черно море с Мраморно море.
* 730. Понт - Евксински Понт, Черно море.
* 731. С теснините на Меотия (т. е. на Азовско море) Есхил
* означава Керченския проток.
* 794. форкиди (или граи) - три страховити дъщери на морския
* старец форкис.
* 804. Грифони - фантастични зверове, полуптици-полукучета,
* пазители на земното злато, заради което водели боеве с аримас-
* пите.
* 806-807. Златните Плутонови Води - реката Плутон, изглежда,
* е поетическа измислица.
* 810. С името Етиоп се означава вероятно горното течение на
* Нил.
* 814. Нилотида - земята при устието на Нил. Нарича се триъ-
* гълна земя, защото там Нил образува делта.
* 831. Зевс е наречен Теспротийски по името на областта Тес-
* протия, където имал светилище.
* 838. Под залив на Рея Есхил разбира Йонийско море.
* 840. Йонийски залив - гръцката митология обикновено извежда
* това название от името на Ио, но вероятно то има връзка с
* йонийски поселища по бреговете на Йонийско море.
* 850. Епаф - по народна етимология това име се извежда от
* глагола - докосвам.
* 853-856. Тук става дума за данаидите и египтиадите, мита за
* които Есхил разработил в трилогия. От тази трилогия е запа-
* зена само първата част - "Молителките".
* 860-861. Пеласгийската земя - старинно наименование на Гърция.
* 864. Киприда ("родената на остров Кипър") - Афродита, боги-
* ня на любовта.
* 865-869. Думата е за Хипермнестра, която не убила своя съп-
* руг Линкей.
* 871-872. Юнакът, за когото става дума тук, е Херакъл (лат.
* Hercules).
* 925. Посейдон - бог на морските води.
*