Abstract: "Kdo šetří, má za tři," říká staré české přísloví. Ceny elektřiny každým rokem stoupají vzhůru, a tak se řada z nás snaží snížit spotřebu energie a dosáhnout úspor v rodinném rozpočtu. Jak toho ale dosáhnout? Jak nasytit "žrouty" jako např. elektrická akumulační kamna a přímotopy, a přitom platit méně? Můžeme ušetřit za elektřinu změnou dodavatele? A o kolik?

Jak ušetřit za elektřinu? Vyberte si levnějšího dodavatele

Víte, že od roku 2006 si můžete zvolit svého dodavatele elektřiny? Už celé dva roky nejste závislí na dodavateli, jehož elektrické rozvody vedou k vašemu domu.
Zatímco v jižních Čechách a na jižní Moravě zajišťuje elektrifikaci společnost E.ON a v Praze Pražská energetika (PRE), v ostatních regionech se o elektrická vedení stará ČEZ.
Nyní můžete srovnat nabídky všech dodavatelů a vybrat si toho, který je pro vás nejvýhodnější. Pokud se skutečně rozhodnete přejít k jinému dodavateli, dodávaná elektřina zůstane stejná, změní se jen obchodní podmínky za její dodávku. A právě na těchto podmínkách můžete výrazně ušetřit.
Nejlevnější dodavatel podle typu domácnosti
Nevíte, jaký tarif zvolit? Podle čeho vybírat? Pomůckou by pro vás mohlo být několik názorných příkladů.
Odpovídá-li některý z nich spotřebě vaší domácnosti, pak neváhejte a spočítejte si podle své aktuální spotřeby, kolik zaplatíte ročně za elektřinu. Elektronickou kalkulačku najdete na webu Energetického regulačního úřadu (www.eru.cz).
MODELOVÉ PŘÍKLADY: jak nejvíce ušetří na elektřině různé typy domácností - více ZDE
Rodina v bytě 3+1
Rodina se dvěma malými dětmi bydlí v panelovém domě na městském sídlišti. Elektřinou netopí a používá ji pouze ke svícení, k vaření a k provozu běžných domácích spotřebičů.
Ročně při spotřebě 2 200 kWh zaplatí svému dodavateli ČEZ 10 095 korun. Při změně dodavatele z E.ON na ČEZ rodina uspoří 146,60 Kč a při přechodu od PRE 406 korun.
Čtyřčlenná rodina v rodinném domě ("opravdoví topenáři")
Jedná se o mladou rodinu se dvěma malými dětmi, která bydlí v jednopatrovém domě. K jeho vytápění používá akumulační kamna na elektřinu a vodu ohřívá bojlerem.
Elektřinu k topení odebírá v levnějším nízkém tarifu, tzv. nočním proudu (dobu, kdy odebírá pro topení, si nemůže vybrat a je to vždy pouze v nízkém tarifu; pokud by to zákazník nedodržoval, nemůže mu být tato sazba přiznána; jinak nízký tarif není jen v noci, a proto je historický název noční proud trochu zavádějící). Elektřinu dále odebírá především ke svícení, vaření a provozu elektrospotřebičů.
Ročně rodina spotřebuje 1 800 kWh ve vysokém tarifu a 7 700 kWh v nízkém, tedy levnějším tarifu, přičemž ČEZ si ročně účtuje 22 285 korun. Zákazník v tomto případě zaplatí u ČEZ o 590 korun méně, než by zaplatil u PRE. V případě srovnání s E.ON je ČEZ o 852 korun levnější.
Vícečlenná rodina v rodinném domě s velkou spotřebou ("opravdoví topenáři")
Nejtypičtějším příkladem pro tuto skupinu je vícečlenná třígenerační rodina, která bydlí ve velkém domě na venkově a jako hlavní zdroj k vytápění používá přímotopné panely nebo elektrokotle.
Navíc elektřinu používá i pro ohřev vody v bojleru, ke svícení, vaření a provozu elektrospotřebičů. Dům je špatně tepelně izolován, tudíž v objektu dochází k velkým tepelným ztrátám.
Odběratel se přesto snaží chovat ekonomicky a v hodinách s vysokým tarifem odebírá elektřinu minimálně.
Ročně zaplatí zákazník ČEZ při spotřebě 500 kWh (vysoký tarif) a 20 000 kWh (nízký tarif) 47 715 korun, což je o 151 korun méně než u PRE a o 1 822 korun méně než u E.ON.
Nejlevnější s ČEZ
Odběratel
Příklad domácnosti
Úspora
Klasická domácnost
Elektřinou netopí, jen svítí, používá k vaření a provozu elektrospotřebičů
Stokoruny, v případě vyšší spotřeby i tisícikoruny
Opravdový topenář
Topí akumulačními kamny, přímotopy, elektrokotli, ohřívají vodu v bojleru, elektřinu k topení odebírají v levnějším nočním tarifu, spotřebuje 4x více elektřiny než klasická domácnost
Stokoruny, v případě velké spotřeby i tisícikoruny
Majitel zahradního domku
Rodina navštěvuje zahradní domek převážně sezonně či během víkendů a elektřinu téměř nevyužívá, pokud ano, tak v podstatě výhradně pro svícení (obvykle 1-2 žárovky o výkonu 60 W).
Ročně při spotřebě 70 kWh zaplatí rodina svému dodavateli ČEZ 823 korun. PRE je v tomto případě levnější o 21, 60 Kč než ČEZ a o 24 Kč levnější než E.ON.
Pokud je majitel takového domku zároveň kutil a spotřeba přesáhne hranici cca 150kWh, dostáváme se opět k situaci obdobné jako u rodiny v bytě 3+1.
Čtyřčlenná rodina v rodinném domě ve městě ("nepraví topenáři")
Tato rodina bydlí v rodinném domě a topí převážně plynem, k ohřívání vody používá elektrický bojler. Elektřinu ještě spotřebovává ke svícení, vaření a běžnému provozu elektrospotřebičů.
Část energie přitom odebere ve vysokém tarifu (2 500 kWh ročně), a část připadá na ohřev vody v tarifu nízkém, tedy levnějším (2 800 kWh).
Tato domácnost zaplatí ročně u PRE 17 597 korun. PRE je v tomto případě o 80 korun ročně levnější než ČEZ. Naopak rodina zaplatí u E.ON o 633 korun víc než u PRE.
Vícečlenná rodina v rodinném domě na venkově ("nepraví topenáři")
Typickým příkladem pro tuto skupinu je šestičlenná rodina (prarodiče, rodiče, děti) žijící v malé venkovské obci, kde není zavedena plynofikace.
Jako hlavní zdroj k vytápění používá tepelné čerpadlo a jako doplňkový zdroj přímotopné panely, elektrokotle či plynové kotle.
Elektřinu rovněž spotřebovává pro ohřev vody v bojleru. Kromě toho využívá elektřinu ke svícení, vaření a k provozu běžných domácích spotřebičů.
Protože jsou tepelné ztráty v domě vysoké, odebírá domácnost nemalou část elektřiny i během dne ve vysokém tarifu.
Ročně rodina za elektřinu zaplatí při spotřebě 1 500 kWh (ve vysokém tarifu) a 9 000 kWh (při nízkém tarifu) u PRE 27 419 korun, což oproti ČEZ představuje úsporu 216 korun. Pokud dá však zákazník přednost PRE před E.ON, ušetří 1 069 korun.
Nejlevnější s PRE
Odběratel
Příklad domácnosti
Úspora
Zahradní domky, majitelé garáží nebo málo užívané chaty
Elektřiny odebírají jen velmi málo a sezonně, velmi zřídka svítí, vaří a zapínají elektrospotřebiče do 150 kWh
desetikoruny -maximálně 30Kč
Nepravý topenář
Topí převážně plynem nebo jiným palivem, elektřinou pouze přitápí, elektřinu odebírají převážně během dne v dražším tarifu nebo topí během dne tepelnými čerpadly
desetikoruny až stokoruny
Pomůže vám elektronická kalkulačka
Jak už bylo řečeno, cenu, kterou ročně zaplatíte za elektřinu u jednotlivých dodavatelů, si snadno můžete spočítat podle své konkrétní spotřeby na elektronické kalkulačce.
Obsluha je velice snadná. Stačí uvést svoji roční spotřebu, zvolit konkrétního dodavatele, od kterého chci zjistit cenu za dodávku elektřiny, počet fází, hodnotu jističe a distribuční sazbu. Všechny tyto údaje najdete na svém aktuálním vyúčtování za elektřinu.
Jak si ověřit, kdo je pro mě nejlevnější?
Důležitou volbou pro správný výpočet vašeho účtu za elektřinu je také region, ve kterém bydlíte. Každý region má totiž jiný poplatek za distribuci, chcete-li za dopravu elektřiny.
Výši poplatku určuje Energetický regulační úřad (ERÚ) a jeho výše je závislá např. na tom, jak nákladná je údržba a provoz sítí v dané oblasti, kolik se do sítí investuje či jaký je podíl obnovitelných zdrojů na výrobě elektřiny. Poplatek pro všechny domácnosti je v daném regionu stejný a nemění se změnou dodavatele elektřiny.
Jak změnit dodavatele?
Je složité změnit dodavatele? Jak se to dá zařídit? Bude mě to něco stát? Stačí se jen obrátit na vašeho nového dodavatele a on už by měl všechny formality vyřídit za vás.
Novou smlouvu s ním můžete dohodnout přímo na kontaktním místě nebo na telefonické zákaznické lince. Další možností je stáhnout si potřebný formulář na webových stránkách dodavatele, vyplnit ho a poslat na uvedenou e-mailovou adresu.
Součástí tohoto formuláře je i plná moc, na základě které nový dodavatel provede výpověď současné smlouvy a zajistí veškeré formality spojené se změnou dodavatele.
Za přechod k jinému dodavateli se nic neplatí. Nejčastěji se uzavírá smlouva na dobu neurčitou. Pro jednotlivé roky je vždy vydán samostatný ceník.
Ten energetické společnosti zveřejňují většinou s předstihem, aby měli spotřebitelé dostatek času se rozhodnout o svých dalších krocích.
Na co si dát pozor?
Změna dodavatele elektřiny je skutečně bezplatným krokem, který je omezen pouze podmínkami smluvního vztahu s konkrétním obchodníkem.
Doporučujeme, abyste si vždy materiály předkládané obchodníkem v klidu a důkladně prostudovali. Varovným signálem může být například snaha prodejce se zákazníkem co nerychleji podepsat smlouvu, kde mohou být důležité pasáže napsány drobným, obtížně čitelným písmem a mohou se v ní skrývat záludnosti.
Takovými záludnostmi mohou být například vysoká pokuta při předčasném ukončení smlouvy nebo možnost dodavatele měnit cenu elektřiny bez řádného oznámení, jak se mu zlíbí, během smluvního období. Zároveň se může stát, že od vás bude chtít zálohu či poplatek za podepsání smlouvy.


Abstract: Tým archeologů objevil v jižním Egyptě dvě obrovské sochy staré 3 400 let. Jsou vytesány z červené žuly a znázorňují faraona Amenhotepa III. a egyptského boha moudrosti Thovta. Sochy byly ukryty ve faraonově zádušním chrámu v Luxoru na západním břehu řeky Nil.

Archeologové objevili v Egyptě dvě vzácné sochy staré 3 400 let

O vzácném nálezu informovalo egyptské ministerstvo kultury. "Je to poprvé, kdy se podařilo objevit sochu Thovta v takové velikosti, která ho zpodobňuje jako opici," vzkázal archeologický tým z Egypta.
Amenhotep III., devátý egyptský faraon 18. dynastie a syn Tuthmose IV., vládl přibližně v letech 1387 až 1348 před naším letopočtem na území rozkládajícím se od dnešního severního Súdánu k Sýrii. Vybudoval Théby a odtud upevnil egyptskou nadvládu nad Asýrií a Babylónií.
Obě vzácné sochy jsou vytesány z červené žuly. Thovtova socha měří čtyři metry. Z druhého nálezu se dochovala horní polovina, ze které je patrné, že socha nejmocnějšího faraona faraona Amenhotepa III. stála původně vedle sochy boha Hóra zachyceného v podobě sokola.
Z faraonova rozsáhlého zádušního chrámu, kde archeologové sochy našli, se do dnešních časů zachovaly jen zbytky zdí. Probíhající výzkum zde již dříve odkryl vzácné starověké památky.
K nejvýznamnějším patří objev z března 2009, kdy tu výzkumníci odkryli dvě sochy vytvořené z černé žuly a z února 2010, kdy zde objevili kamennou hlavu jiné sochy vládce Amenhotepa III., dědečka slavného Tutanchamona.
Tato 2,5 metru vysoká hlava z hladce leštěné červené žuly zachycující faraonovy "mladistvé rysy" je podle odborníků nejlépe zachovanou skulpturou tváře Amenhotepa III., která byla dosud objevena.
V ruinách chrámu se navíc podařilo vykopat dalších více než osmdesát artefaktů.


Abstract: Kosovo je nevelká země zničená válkou, ale s velkým turistickým potenciálem. Cestovní ruch se jí zatím vyhýbá a tak si zde můžete naplno a v naprostém klidu vychutnat atmosféru divokých hor, bohaté historie a krásných klášterů.

Krásné hory, kláštery i vojáci. To je Kosovo, pro Čechy velká neznámá

Kosovská republika, bývalá součást Jugoslávie, později soustátí se Srbskem a nyní samostatný stát, je pro mnohé cestovatele stále velkou neznámou. Většinovými obyvateli jsou kosovští Albánci, kteří důrazně hájí své národní zájmy proti Srbsku, které stále neuznalo svrchovanost mladého státu podobně jako řada dalších zemí.Zobrazit fotogaleriiNevraživost a nepohoda jsou stále patrné na každém kroku a nejvýznamnější srbské církevní památky tady musí hlídat jednotky KFOR. Při toulání po sousední Albánii nám v programu zbylo pár dní, které jsme se rozhodli věnovat právě Kosovu, kam turisté moc nejezdí. Horské oblasti tak často zůstávají prázdné a potkáváme v nich jen věčně usměvavé pastevce. V plánu máme návštěvu dvou největších pravoslavných srbských klášterů, pak krátké toulání v kosovské části pohoří Prokletije a výstup na na Džeravicu (2656 m), nejvyšší horu Kosova.Po zbrusu nové dálnici se blížíme k albánsko – kosovským hranicím. Jen nás překvapují směrovky ukazující doleva přes přerušená svodidla a přes protisměrné pruhy odbočují kamsi do okolních kopců a prašných cest. Tolik obávaná Albánie nám bez potíží mizí za zády.Kosovské pohoří Prokletije vypadá podobně jako většina pohoří na Balkáně. Nad hranicí lesa se rozprostírají rozsáhlé pastviny. Vrcholové partie nejvyšších hor jsou skalnaté.O tom, že jsme sice v Kosovu, ale stále na Balkáně, kde stále platí pravidla a zákony stanovené úřední osobou, nás neomylně přesvědčuje celník při kontrole cestovních dokladů: "S pasy vás pustím, ale občanky neuznám jako platný doklad". "Proč?", ptáme se trochu nechápavě. "Vždyť Kosovo přistoupilo k uznání občanek jako platných dokladů!". Odpověď je výmluvná: "Nechci a kromě toho já musím mít do vaší země vízum!".Nezbývá nám nic jiného, než zkusit druhý přechod. Musíme ale přejet po ne úplně bezpečné horské silnici do Bairam Curi a teprve potom překročit kosovské hranice nedaleko města Visoki Dečani. A světe div se, vstup do Kosova i s občankami proběhl bez potíží a komplikací.Po návratu kontaktujeme obě příslušná česká ministerstva, která mají na svých stránkách uvedené zavádějící informace o akceptovaných cestovných dokladech.Naše první kroky vedou do srbského ortodoxního kláštera Visoki Dečani, který stojí asi jeden kilometr od stejnojmenného města v údolí říčky Dečanska Bistrica. Je to největší pětilodní středověký kostel na Balkáně zapsaný na seznam památek UNESCO, což v nás budí velká očekávání.Při příjezdu na parkoviště u kláštera Visoki Dečani projíždíme kolem opevněného vojenského stanoviště a i před bránou stojí strážní budka.Přicházíme k vojenské strážní budce jednotek KFOR, která je smutným dokladem aktuální neklidné situace v celém Kosovu. I když je válka dávno pryč, nenávist a nevraživost je mezi kosovskými Albánci a Srby stále patrná.Srbsko i nadále považuje území Kosova za své a mladý stát, stejně jako řada dalších zemí, neuznává. Život v obou zemích se sice pomalu vrací k normálu, ale srbské památky jsou na kosovském území velkým trnem v oku. "Musíme tady být", říká nám trochu smutně slovinský voják, "jinak by to tu Albánci rozstříleli a zničili.""Vstupné se neplatí. Je zakázáno fotit a je nutné mít zahalená ramena a kolena. Přeji příjemnou prohlídku", dodává pak jeho kolega. Vstupujeme impozantní branou a hned před vstupem do rozlehlého areálu vidíme cedulku s přeškrtnutým fotoaparátem. Se zákazem focení to tedy opravdu myslí vážně.Během chvilky se nás ale ujímá místní průvodce. Mluví docela slušně anglicky a tak se postupně dozvídáme, že klášter zasvěcený Kristu Pantokratovi vznikl v kaštanovém háji srbského krále Štefana Uroše III. již v roce 1327. Stavbu řídili františkánští řeholníci a to je hlavní důvod přítomnosti románského slohu a prvků rané gotiky v jinak byzantském prostředí.V pětilodním kostele najdeme trojdílný ikonostas a dvanáct velkých středověkých cyklů fresek s více než tisíci postavami. Vojáci mají stanoviště mimo areál a tak mi to nedá a ptám se průvodce, jestli mohu udělat pár fotek. Odpověď je odzbrojující: "Ale jistě, to není problém. Jen bez blesku a prosím o zaplacení vstupného."Vstupné vhazujeme do kasičky v kostele, zapalujeme svíčky a odcházíme s pocitem naplněnosti. Místo na nás udělalo ohromný dojem. V areálu je i obchůdek, kde je možné koupit poněkud předražené víno a další suvenýry.Přejíždíme do moderního města Peć. Samotné centrum mnoho historických památek nenabízí, ten největší skvost se nachází nedaleko za městem. Z centra a hlavního náměstí to už není k Patriarchálnímu klášteru daleko.Před vstupem do areálu opět musíme projít policejní kontrolou. Jednotky KFOR tu předaly pravomoci místní správě a tak je kolem vstupu více dohadování a dokonce zde po nás žádají i jmenné seznamy s osobními údaji. Nakonec se to bez nich obešlo, ale připadal jsem si jako na balkánském trhu při smlouvání o ceně za ovoce a zeleninu.Kostel Svatých apoštolů Patriarchálního kláštera v Peći je obklopen zelení a rozkvetlou zahradou.Areál kláštera je opět obehnaný vysokou kamennou zdí a z venku připomíná spíš pevnost nebo hrad. Za bránou je ale úplně jiný svět. Vstupujeme do rozkvetlé zahrady a přímo před námi vidíme odhalené základy starého kostela. Vpravo se tyčí vysoká věž, za níž vlevo ve stínu letitých stromů stojí kostel Svatých apoštolů.Pod věží je pokladna a u ní se nás ujímá průvodkyně, mladá jeptiška, a hned se nás ptá: "V jakém jazyce chcete výklad? Anglicky, německy, rusky, francouzsky nebo snad srbsky?" Volíme si angličtinu a platíme vstup dvě eura na osobu.Během zasvěceného, zaníceného a hlavně dlouhého výkladu se dozvídáme, že srbská zdejší pravoslavná církev je tzv. autokefální, tedy samosprávná, a tak disponuje právem řešit všechny své interní záležitosti a volí si své představitele a světí biskupy. Dnes je ve světě celkem 15 autokefálních pravoslavných církví, které ale i přes svou samostatnost zůstávají v úzkém kontaktu a představení se pravidelně scházejí.Srbský patriarchát v Peći byl ustanoven již v roce 1346. Následovaly staletí pohnuté historie kláštera a patriarchátu. Nejdřív přišli Turci, kteří patriarchát nejprve v roce 1459 zrušili a později roku 1557 znovu povolili. V druhé polovině 18. století byla prosazena vůdčí role řeckého patriarchy nad všemi věřícími, kteří žili pod tureckou nadvládou.Přelom znamenal vznik nezávislého srbského státu v roce 1830 a pak ustanovení mnohonárodnostního státu Jugoslávie v 1918. Tito vládl pevnou rukou a o to bolestnější byl rozpad Jugoslávie, válka v Kosovu a pak i vznik samostatného Kosova v roce 2008.Do privátních prostor Patriarchálního kláštera v Peći je pro turisty vstup zakázán.Nejstarším stromem v zahradách Patriarchálního kláštera v Peći je 800 let stará moruše.Pravoslavné kláštery jsou srbskými památkami na území kosovského státu a místním radikálům jsou stále trnem v oku a hrozí jejich zničením. Historický výklad se mísí s informacemi o kostele a o místním řádu a končí zajímavou, tak trochu nečekanou, vsuvkou: "A to víte, že naše fresky zaujaly i Ericha von Dänikena, který tu svého času prováděl rozsáhlý výzkum?"Po chvíli trpného ticha ukazuje naše průvodkyně na objekty podobné létajícím talířům na fresce přímo nad námi. "A k téhle ikoně se chodí modlit mladé ženy, které chtějí mít děti a šťastné manželství", ukazuje na svatý obrázek v pozlaceném rámu.Venku nás ještě upozorňuje na 800 let starou moruši, na úctyhodný věk nejstarších jeptišek, který přesahuje 90 let, a také na zákaz vstupu do soukromých prostor za kostelem. Prohlídka končí nečekaným pozváním. "Pokud už nemáte dotazy, můžete ochutnat a pak i koupit naši skvělou slivovici". Po ochutnávce opouštíme areál a upřímně nerozumíme tomu, proč by tuhle nádheru chtěli Albánci zničit.Kosovská část Prokletije je snad ještě méně popsaná než albánská a černohorská část. Kromě pastevců, kteří zde tráví čas od konce jara do konce léta, do hor moc lidí nechodí.Dajko, kterého potkáváme v trafice v Peći, pracoval v ostravských dolech a umí česky, nás uklidňuje: "Jsme sice chudí a musíme se ohánět, ale nejsme podrazáci a bát se nemusíte". Dovídáme se také, že mezi lidmi je po válce stále velké množství zbraní a že největší problémy dělají lidé z Kosovské osvobozenecké armády (UÇK), kteří nesehnali práci. "Jo, a nechte se mikrobusem vyvést až nad vodní elektrárnu ke štěrkovně. Cesta za moc nestojí, ale ušetříte spoustu času," poradí nám na závěr.Mikrobus se kodrcá přes Visoki Dečani a kolem stejnojmenného kláštera a stoupá údolím říčky Dečanska Bistrica. Míjíme vodní elektrárnu a restauraci se zahrádkou. Neustále stoupáme a nabíráme výšku. Široká prašná cesta je plná výmolů a velkých kamenů.Salaše v kosovské části pohoří ProkletijePřes většinu brodů vedou provizorní mosty, ale občas musíme i přes vodu. Před štěrkovnou je velmi prudké stoupání a mikrobus s už hodně unaveným motorem prostě najednou škytne, zastaví se a dál nejede. Naštěstí za námi jede několik náklaďáků s prázdnými korbami. Slovo dalo slovo a na výchozí bod našeho treku jedeme na korbě náklaďáku. Vyklepaní a zaprášení slézáme dolů a výstup do lůna kosovských kopců může začít.Lesní cesta, občas značená červenou značkou, stoupá v serpentinách až k salaším. Jsou opravené a jako "ze škatulky". Kolem běhá spousta malých dětí a z okolních kopců se v kontrastu s pohodou ozývají dávky ze samopalu. Je to stejné jako v Albánii, kde se pastevci buď nudí a nebo zahánějí divoké psy a snad i medvědy.Pastevecké rodiny se do hor stěhují většinou na konci května nebo v polovině června, hned jak to sněhové podmínky dovolí. Salaše opouštějí v půlce září nebo začátkem října. Zbytek roku pak žijí v údolích a ve městech. Čím dál častěji nemají svá vlastní stáda, ale sbírají ovce a krávy od několika dalších rodin ve vsi a přes léto se o ně za nevysoký plat starají.Nedaleko nad druhou skupinou salaší se stáčíme vpravo mimo širokou cestu a stoupáme volným svahem na boční hřeben nad námi. Cesta postupně mizí a jdeme volným svahem v trávě a volném kamení. Po překonání nízkého bočního hřebene klesáme do úzkého karu. Odtud nás čeká nejprudší část stoupání na hlavní hřeben kosovských Prokletých hor.Kosovské pohoří Prokletije vypadá podobně jako většina pohoří na Balkáně. Nad hranicí lesa se rozprostírají rozsáhlé pastviny. Vrcholové partie nejvyšších hor jsou skalnaté.Volné šutry padají a musíme dávat pozor. Na hřebeni se otevírá panorama okolních kopců s jezery a halekajícími pastevci a vlevo nad námi se strmí Džeravica, 2656 m vysoká nejvyšší hora Kosova. Posledních pár metrů, několik nízkých skalních stupňů s trochou suti a stojíme u vrcholového patníku. Při pohledu z vrcholu můžeme jen konstatovat, že naše mapa opravdu skutečnosti neodpovídá a že je to taková pěkná omalovánka na cesty. K sestupu volíme svah klesající ze sedla pod vrcholem. Záplavou borůvek se vracíme zpět na širokou zpevněnou cestu a k salaším.Kosovo je nevelká země, s pohnutou historií, která se na životě zdejších lidí opravdu podepsala. Na druhou stranu je na každém kroku vidět velká snaha přivést tuto malou zemi do Evropy. Jde to pomalu a nutná přítomnost mezinárodních jednotek KFOR situaci v zemi klidní a zajišťuje bezpečnost.Nic to ale nemění na tom, že země disponuje nesporným turistickým potenciálem. Rozhodně stojí za to se sem vypravit dřív, než zemi pohltí klasická turistická komerce. Na celém Balkáně je situace podobná a mění se každým dnem spíš "k horšímu". S cestou tedy rozhodně neváhejte.


Abstract: Mocní tohoto světa po dlouhá staletí z nejrůznějších politických, ideologických i náboženských důvodů atakovali umělecká díla. Když vůdce Keltů Brennus (279 p. n. l.) dobyl řecké Delfy, důsledně tu odstranil všechny vystavené antické sochy, protože mu připadaly příliš lidské na to, aby oslavily skutečné bohy.

Cenzura umění se uplatňuje už celá staletí

Brennus nebyl první, kdo pochopil, že umění není jen krásná věc. Římané v roce 443 p. n. l. zavedli úřad cenzorů, kteří měli také za úkol hlídat, aby se do jejich kultury neinfiltrovalo něco z umělecké představivosti Egypťanů, Židů a Babyloňanů.
Nebezpečná síla umění byla pociťována i později. Nizozemskem, Německem i Francií v průběhu 16. století táhly houfy ničitelů obrazů a soch, tzv. obrazoborců. Boží postavy na obrazech probodávali mečem, vypíchávali jim oči, oltářním sochám usekávali hlavy a ruce.
Už fresky v Sixtinské kapli byly oděny
Ani katolíci se nechovali k umění vždy uctivě. V roce 1588 přikázal papež Pavel IV. malíři Danielu de Volterrovi, aby rouškami důsledně zahalil všechny nahé postavy na Michelangelových freskách v Sixtinské kapli. Opatření se stalo pokynem pro další katolické cenzory.
Atakem na umělecká díla se smutně proslavila i Francouzská revoluce. Vše, co připomínalo krále a církev, mělo být na veřejnosti okamžitě odstraněno. Pařížská Notre-Dame byla zbavena všech plastik s korunou na hlavě a bylo jedno, zda šlo o panovníky z bible nebo o francouzské vládce. Torza soch byla pak pohřbena na velké skládce, která byla objevena archeology v roce 1977, a dnes jsou poničená díla vystavena jako nejcennější díla gotického umění v Musée Cluny.
Umělecká díla byla odstraňována i v moderní době, ať už to bylo z příkazu stalinistických nohsledů, nebo nacistických fanatiků. Díla ruské avantgardy se dostala do depozitářů a sklepení muzeí, v Mnichově Hitler uspořádal výstavu "zvrhlého umění", což byla přehlídka obrazů a soch odstraněných z muzeí, jejichž podoba urážela mysl fašistů.
Demokracie nic nezaručuje
Ale i demokratické režimy mají občas s uměním problém. Když zástupci vlády USA před novináři oznámili bombardování Bagdádu, byla z místnosti, kde se konala tisková konference, odstraněna tapisérie reprodukující Picassovu Guernicu. Někomu totiž připadalo nevhodné, aby si kdosi neudělal náhodou paralelu mezi bombardováním Baskicka Němci a Iráku Američany.
I Česko proslulo v tomto ohledu. Už husité ničili náboženské obrazy a sochy, protože je považovali za modly ohrožující myšlení i víru lidí, ale i demokratický režim má své cenzory. Výtvarníci Michal Machat a Martin Velíšek se v roce 1992 proslavili tím, že jejich výstavu chtěli zakázat představitelé katolické církve, protože jejich pojetí náboženských výjevů se jim zdálo provokativní. Nevhodné obrazy byly zahaleny.
A v roce 2002 dostal Chalupeckého cenu Tomáš Vaněk za parafráze Ladových figurek, které obdařil odhalenými pohlavními orgány. Protože dědicové Lady se domnívali, že něco podobného je degradací klasikova díla, požádali o odstranění Vaňka z výstavy v pražské NG.


Abstract: Nejzajímavější modely dinosaurů ze všech DinoParků z České republiky i zahraničí či vývoj výjimečné archeologické lokality Předmostí. Zveme vás na zajímavé výstavy do Českých Budějovic a Přerova. Seznamte se s vládci druhohor nebo se vydejte s lovci mamutů objevit světově proslulé naleziště.

Za dinosaury do Českých Budějovic nebo po stopách archeologů v Přerově

Ojedinělé setkání s vládci druhohor zažijete na Výstavišti v Českých Budějovicích, kam se znovu vrací robotičtí i statičtí dinosauři v životních velikostech. V rámci DinoPark Tour 2015 uvidíte ty nejzajímavější modely dinosaurů ze všech DinoParků z České republiky i zahraničí. Setkáte se s největším suchozemským predátorem Tyrannosaurem Rexem, objevíte nebezpečného predátora devonských moří Dunkleostea nebo se můžete vyfotit s nejznámějšími ptakoještěry Pteranodony a odnést si tak domů fotografii na památku. Dinosauři jsou představeni v prostředí připomínající druhohorní přírodu.Mezi vystavenými modely je také Stegosaurus, Allosaurus či Edaphosaurus, prvohorní dinosaurus známý i z fosilních nálezů v ČR. Dinosauři jsou představeni v prostředí připomínající druhohorní přírodu a expozice jsou doplněny o další artefakty jako například odlitky kostí a lebek. Výstavu Návrat dinosaurů můžete navštívit denně od 16. ledna do 22. února, vždy od 10 do 18 hodin. Vstupné ve všední den činí 100 korun, snížené je k dostání za 70 korun. O víkendech je vstupné dražší, dospělé vás vyjde na 120 korun, snížené koupíte za 90 korun. Výstavu naleznete na českobudějovickém výstavišti v pavilonu T2. Kdybyste náhodou výstavu DinoPark Tour nestihli, nezoufejte, stále se můžete vydat do některého z pěti DinoParků, které jsou přístupné po celý rok v Praze, Plzni, Liberci, Ostravě a Vyškově.
Objevte světoznámou archeologickou lokalitu Předmostí. Seznamte se s jejím vývojem na výstavě s názvem Od lovců mamutů k cihle, která je od 30. ledna do 17. dubna ke zhlédnutí ve výstavní síni Pasáž v Přerově. Výjimečnou lokalitu Předmostí proslavilo na konci 19. století odkrytí pohřebiště obsahující pozůstatky více než dvaceti lovců mamutů. Na výstavu se můžete vydat zdarma ve všední dny vždy od 9 do 17 hodin. Při návštěvě počítejte s polední pauzou, která je od 12 do 12:30 hodin. Seznámíte se s životem lovců mamutů, s originálními nálezy badatelů nebo například s díly malíře Libora Baláka, který je známým propagátorem přesné profesionální rekonstrukce pravěku.
Na výstavě v Přerově jsou k vidění unikátní figury pravěkých zvířat v životní velikosti.Velkým lákadlem výstavy jsou figury pravěkých zvířat od Radima Zapletala, které vytvořil v životní velikosti. Seznámit se můžete také se stavebním vývojem Předmostí, jemuž je věnována samostatná část výstavy. Dozvíte se vše od jeho historie až po proměnu v panelové sídliště. Vůbec poprvé budou k vidění také unikátní fotografie z Pamětní knihy Předmostí. Součástí výstavy je také krátký filmový záznam ze soukromého archivu, který zachycuje zbourání původních domů a výstavbu panelového sídliště a spolu s tím i pohřbení světově proslulého naleziště.
Vybírejte z tisíců turistických tipů a objevujte Česko
Na stránkách kudyznudy.cz na vás čeká přinejmenším 40 000 různých
možností, kde v Česku strávit víkend i delší dovolenou. Najdete tu spoustu
bohaté inspirace, a tak si tu svůj výlet můžete naplánovat přesně podle svých
představ.
Šťastnou
cestu!


Abstract: Sociální demokracie nastavuje novou tvář, po neúspěchu ve sněmovních volbách se snaží přilákat nové voliče směřováním k politickému středu. Na sobotní konferenci v Olomouci pozvala například ekonoma Jana Švejnara nebo bývalého ideologa ODS Václava Bělohradského. Představit zde má také upravený volební program. Zaměřit se chce na ekologii.

ČSSD míří více do středu, na konferenci do Olomouce pozvala i Švejnara

Volba hostů ukazuje, že dříve "dělnická" ČSSD se vydává blíže středu a snaží se o image intelektuální strany. Účast Bělohradského a Švejnara potvrdil jeden poslanec a nepřímo i mluvčí strany Martin Ayrer: "Vydáváte se správným směrem v úvahách," řekl Ayrer. Šéf strany Bohuslav Sobotka uvedl, že hosty zveřejní strana v pátek. Pozvání přijal i expremiér Slovenska Robert Fico.
Sociální demokracie se bude celý den v Regionálním centru v Olomouci bavit, jak upravit volební program. Už myslí na krajské volby v roce 2012. "Chceme v něm mít více ekologie. Ukážeme, jak bychom sami pojali penzijní reformu," slibuje místopředseda ČSSD Bohuslav Sobotka.
V Olomouci budou straníci přemýšlet, jak si naklonit mladé voliče, které odehnal Jiří Paroubek. Dál strana schválí poselství voličům před volbami v říjnu. "Naši voliči souhlasí, že se musí zastavit zadlužování země. Ale škrty považují za nespravedlivé," uvedl Sobotka.
Sociální demokracii teď nahrála i masivní demonstrace odborů. Šéf ČSSD věří, že pokud strana uspěje ve volbách do Senátu, vláda už nebude moci s levicí zametat. "Nemůže pořád spoléhat na to, že Senát přehlasuje. Ne vždy má vláda čas, aby si takové operace mohla dovolit," míní Sobotka.
Na konci setkání se pak společně vyfotí kandidáti na senátory a primátory.
Do půl roku mají být volby do předsednictva strany, už teď se dělí ČSSD na dvě frakce: Sobotka a Hašek
Ačkoli to vedení sociální demokracie na sobě nedává znát, uvnitř strany roste napětí. Hlavní otázkou je, kdo bude novým šéfem. Toho mají sociální demokraté zvolit zhruba za půl roku. Je zřejmé, že současnou gentlemanskou dohodu, kterou mezi sebou uzavřely dvě soupeřící frakce ve straně, vystřídá po komunálních volbách boj na ostří nože. Úřadující šéf Bohuslav Sobotka se netají tím, že směřování ČSSD do politického středu mu není příliš po chuti a společně se svými partnery Davidem Rathem a šéfem ústeckého kraje Petrem Bendou chtějí nasměrovat stranu levicověji než kdy předtím. Argumentují tím, že ve středu politického spektra je momentálně přetlak a snaha natlačit tam i ČSSD povede k jejímu výraznému oslabení. Proti opozici, kterou tvoří lidé kolem předsedy Asociace krajů ČR Michala Haška mají navíc podstatnou výhodu, díky Sobotkovi jsou více na očích. Nicméně, úřadující předseda si nemohl nevšimnout klesající přízně jeho spolustraníků. Za tu si podle nich může sám, protože po odchodu Jiřího Paroubka do ústraní ho nebylo téměř vidět. Na stole je ještě jedna otázka, jak nového předsedu zvolí. Sobotka je přímou pro volbu, tu ale zpochybňují jeho oponenti.


Abstract: Denní teploty v následujících 31 dnech už neklesnou pod deset stupňů Celsia a v polovině dubna se mohou ojediněle vyšplhat až k 20 stupňům Celsia. Nebe bude většinou polojasné, občas zaprší a na horách může ještě sněžit.

Do konce března bude teplo, duben přinese aprílové počasí

Přes noc může i mrznout, vyplývá z měsíční předpovědi Českého hydrometeorologického ústavu (ČHMÚ). "Období jako celek očekáváme teplotně nadprůměrné, srážkově podprůměrné," uvedli meteorologové k počasí do 20. dubna. Jak bude další dny? Podívejte se na aktuální předpověď počasí. V dekádě do konce března bude podle nich jasné až polojasné počasí, při zvětšené oblačnosti místy zaprší. V noci teploty klesnou ještě na čtyři až minus dva stupně Celsia, přes den ale stoupnou na 11 až 16 stupňů Celsia, přechodně na 19 stupňů.Až do nadcházejícího víkendu bude navíc nad Českem oslabena ozonová vrstva a intenzita škodlivého UV záření bude za jasného a polojasného počasí o 13 až 25 procent vyšší než obvykle, uvedli meteorologové. Podle nich by se proto lidé měli zejména v horkých oblastech před slunečnými paprsky chránit krémy s vysokým faktorem, slunečními brýlemi a pokrývkami hlavy.
Výrazně proměnlivější počasí pak očekávají meteorologové od 1. do 10. dubna, kdy bude i častěji pršet, na horách i sněžit. Nejnižší noční teploty budou v tomto období mezi pěti až minus jedním stupněm Celsia, nejvyšší denní od deseti do 16 stupňů.
Aprílové počasí s bouřkami neopustí ani dekádu do 20. dubna. Zároveň se však oteplí, přes den k 11 až 17 stupňům Celsia, přechodně až k příjemným 20 stupňům. Mrznout by nemělo už ani v noci, kdy by podle předpovědi mělo být od nuly do šesti stupňů.


Abstract: V úterý jsem vyhrnul nohavici jen jednu. Vyhrnuji ji však vždy – pravou - když jedu na kole, na němž jezdím skoro celý rok, takže tím se k odkazu VH hlásím vlastně permanentně, aniž bych to měl vždy v úmyslu.

PEŇÁS: Vyhrnuté kalhoty aneb Převržený panák VH

Při té příležitosti mě napadá, že nevím, jaký byl vztah VH ke kolům. Nejspíše žádný. Nevybavuju si teď ani jedinou fotografii, kde by jel na bicyklu, a řekl bych, že se o cyklistice nevyjadřoval ani literárně či politicky. Ani nevím, jestli nějaké kolo v dospělém věku vlastnil, pravděpodobně ano, jezdil na něm však? V době disidentské myslím nebylo běžné jezdit po Praze na kole vůbec, náplavka, kterou měl pod oknem, byla nepřístupná, a když bydlel v Dejvicích, měl by to asi daleko do centra. Navíc by měl nejspíš permanentně propíchané gumy a ukradené ventilky, které za socialismu byly nedostatkové. O ježdění na kole na Hrádečku toho také moc nevím, krajina je tam ovšem dosti kopcovitá, tak snad nanejvýš zajet na nákup do Vlčic nebo do Buků, to možná tak Olga, ale také nevím, zda to dělala. Myslím si, že havlologické bádání má v tomto ještě svá bílá místa.
- O těch vyhrnutých nohavicích, kterými měl být z iniciativy nevím ani moc koho VH v den smrti připomenut, jsem si přečetl několik asi vážně míněných komentářů a mnoho poznámek na tzv. sociálních sítích. Většinou se nesly v tom duchu, že je to blbé, trapné, ba vyskytly se názory, že příliš jaksi nevážné. Můj obvykle bystře a svérázně uvažující kolega Petr Zídek napsal do LN (19. 12) článek "Havel a kýč", kde místo ohrnování nohavic vybízí k promýšlení a pročítání Havla, což je ten pravý způsob, jak si ho připomenout, zatímco vyhrnuté nohavice, to je popkulturní kýč. "Přečíst si nějaký text a přemýšlet o něm, to dá více práce než si vyhrnout nohavice," píše Zídek. A má určitě pravdu. Já se před takovým dilematem často ocitám: ach, měl bych číst ten nový román nějaké psavé autorky, pak o něm přemýšlet, napsat recenzi, ale místo toho udělám co? Vyhrnu si nohavici. Třeba doma. Celý večer si vyhrnuju a pak zase roluju nohavici, místo abych četl a přemýšlel. Tím nahrazuji činnost smysluplnou za činnost náhradní, byť možná autentickou. Ano, místo, abych si přečetl něco z Dopisů Olze či kus Moci bezmocných, vyhrnul jsem nohavici. Jak je to snadné a plytké... Mohu však Petra Zídka ujistit, že to možná nebude s tou naší povrchností tak strašné: v úterý ještě za světla jsem se prošel u nás na Smíchově Andělem a snad nikoho, s výjimkou několika žen, které však měly spíš krátké kalhoty do půl lýtek, snad aby byly vidět jejich kozačky, jsem s vyhrnutými nohavicemi neviděl. Nevylučuji ovšem, že ti lidé, právě přemýšleli nad nějakou Havlovou myšlenkou, ba dokonce měli právě rozečtený nějaký text, ale rychle si museli odskočit do obchodu, aby si koupili nějaké jídlo a pití, jak z toho byli vyčerpaníVečer jsem se jel podívat na odhalení pamětní desky VH v Divadle Na zábradlí. Mám rád pamětní desky. Jednu jsme před půl rokem s přítelem ing. Drozdem nechali vyrobit a pak jsme ji tam našroubovali a pak i odhalili v domě Na Březince, kde žil několik let Josef Škvorecký. Pamětní deska dělá i z domu obyčejného dům zajímavý, je to jakýsi štempl, že v něm někomu zajímavému stálo za to bydlet. Pamětní deska má především účel upomínající a informativní. Člověk, který na ni hledí, má se z ní cosi dozvědět. Především to základní: kdo tam bydlel nebo pracoval, kdy to bylo, případně, čím to bylo důležité. Všechno ostatní je už trochu navíc.
Autorem pamětní desky, možná snad první Havlovy v Praze, je známý výtržník David Černý. Z toho se dalo tušit, že nepůjde o obyčejnou pamětní desku, neboť všechno, o čem jsem psal, bude milý David považovat za nedůležité, neboť pro umělce jako je on, není nic důležitějšího než zase on. Proto pamětní deska nemusí obsahovat žádnou informaci, nemusí se nijak ohlížet na to, že by se případně kolemjdoucí z ní něco chtěl dozvědět. Nikoli, těmito ohledy se umělec zaobírat nemusí. Pamětní deska vlastně nemusí mít ani žádný vztah k onomu člověku či domu. Pamětní deska tam je na paměť onoho umělce.Mé tušení se naplnilo. Když Ivan Havel sice za tmy, nicméně za svitu reflektorů, sejmul plachtu z oné cedulky, objevilo se na stěně jakési kovové zátiší, z nějž vyčuhovalo několik předmětů. Ukázalo se, že to, co mělo být pamětní deskou, představuje kus nějakého kovového stolu, na němž je obrus, na kterém leží jakési pomačkané lejstro, kolem něhož je sestava dvou panáků, jeden převržený a teče z něj rtuť nebo co. Vedle je pak okousaná tužka a na druhé straně rozříznutý popelník s jedním žvárem. Na onom lejstru je zřejmě něco napsané, ale člověk normálního vzrůstu nemá šanci po setmění ve světle lucerny nic přečíst, čímž se vylučuje mnoho uchazečů o ono přečtení, neboť přinejmenším po třetinu roku se začíná Na zábradlí hrát již za tmy. Ale jsem přesvědčen, že i za denního světla musí mít člověk s normálně vyvinutým zrakem velkou potíž cosi na tom pamačkaném lejstru rozeznat, takže by nebylo od věci, kdyby ředitelství divadla instalovalo k pamětní desce židli či přímo štafle.
Jaký je ideový vztah oné kompozice právě k VH je už zcela záhadou. Dalo by se předpokládat, že umělec se snaží vsugerovat představu, že tak nějak vypadal pracovní stůl VH. To je ovšem velmi málo pravděpodobné. VH sice nebyl žádný asketa a puritán, ale přece jen toto zátiší alkoholika v posledním tažení je dosti přehnané. Ty dva kalíšky budou zřejmě panáky a vzhledem k tomu, že jeden je převrhlý, znamená to, že bytost, které patřil, má už dost. Možná jde však v případě svrženého štamprlete o cosi podobného, jako bývá mrtvý holub na známé náhrobní plastice: oblíbené je to především na venkovských hřbitovech. Tam živá holubice zastupuje symbolicky manželku zemřelého. V tom případě by to znamenalo, že ležící panák je VH, zatímco stojící je paní Dagmar, byť logičtější by vzhledem k místu byla paní Olga.
Proč je rozříznutý popelník, je rovněž dosti záhadné. Vidina rozpůleného popelníku by sice odpovídala stavu deliria tremens, ale opět jsem v rozpacích, zda tohle měl autor na mysli. Snad že VH přestal ze známých důvodů kouřit, což chtěl sochař symbolicky vyjádřit? Otázkou rovněž je, zda autor plastiky někdy zkusil něco napsat tužkou na papír, pod nímž by zůstal ubrus. Nechť to zkusí – nejde to.


Abstract: Medailisté ze zimních olympijských her ve Vancouveru dnes dostali Zlatou plaketu prezidenta republiky. Na Pražském hradě Václav Klaus osobně poblahopřál rychlobruslařce Martině Sáblíkové, slalomářce Šárce Záhrobské a kvartetu běžců Lukáši Bauerovi, Martinu Koukalovi, Martinu Jakšovi a Jiřímu Magálovi.

Ocenění pro olympioniky: dostaly zlaté plakety od prezidenta republiky

"Olympiáda je už strašně daleko, ale chtěl bych vám dodatečně pogratulovat a poblahopřát. Obdivujeme vaše výkony, kterých jste dosáhli. Ať máte nadále radost ze sportu, který děláte," řekl Klaus mimo jiné v krátkém projevu.
Olympionikům k plaketě dal osobní dopis. "Snažil jsem se každému napsat něco jiného," řekl prezident, který měl palec levé ruky zafixován, protože si ho poranil při tenisu.
Sáblíková si přijetí u prezidenta vychutnávala poprvé v kariéře. "Bylo to skvělý a jsem strašně ráda za tohle setkání. Bylo to milé a pohodové, ale prožívala jsem pocity radosti a rozpaku, protože s prezidentem se nesetkávám každý den," usmála se Sáblíková. "Pro mě to nebylo první setkání, ale bylo to příjemné. Nervozita před prvním olympijským startem je větší, dnešek si užívám," řekl Bauer.
Bronzová slalomářka z Whistleru Záhrobská se na slavnostní událost chystala od sedmi hodin ráno v salonu. Přišla v černých šatech a na hodně vysokých podpatcích. "Jsem zvyklá na tenisky a lyžařské boty, takže jsem doma trochu trénovala. Ale chtěla jsem si na tom dát záležet, protože to je vzácná příležitost," řekla Záhrobská. Plakety si vážila. "Patří ke vzpomínkám na tu bronzovou medaili," doplnila.
Po oficiální části si prezident s úspěšnými sportovci ještě asi hodinu neformálně povídal. "Vesměs o sportu, o tom, co děláme po sezoně, a ptal se na závody na olympiádě," řekla Záhrobská. "Probralo se úplně všechno, sníh, tenis i brusle," uvedla Sáblíková, která měla sebou zlato z pětikilometrové trati. "Líbila se mu a pan prezident říkal, že je dobrý nápad, že je každá úplně jiná," doplnila.
Olympijské medailisty dnes ještě čekala televizní debata a večeře s předsedou české vlády Janem Fischerem v Hrzánském paláci.


Abstract: Zatímco před zhruba 15 lety bylo na celém světě 16 milionů uživatelů internetu, o deset let později jejich počet překročil jednu miliardu.

Počet uživatelů internetu se za pět let zvýšil o miliardu

Mezinárodní telekomunikační unie (ITU) oznámila, že světový počet uživatelů internetu loni přesáhl dvě miliardy, což je asi třetina světové populace.
Ze světadílů má nejvíce uživatelů internetu Asie (téměř 900 milionů), za ní následuje Evropa s téměř půl miliardou. Měřeno podílem uživatelů internetu k počtu obyvatel je na tom ale nejlépe Severní Amerika, kde internet využívá přes 77 procent obyvatel. Na druhém místě je Austrálie a Oceánie (61 procent) a třetí Evropa (necelých 60 procent).
Počet obyvatel celkem: 6,9 miliardy
Počet používaných mobilních telefonů: 5,3 miliardy
Počet uživatelů internetu: 2 miliardy
Počet domácností s televizí: 1,8 miliardy
Počet pevných telefonních linek: 1,3 miliardy
Počet osobních aut: 960 milionů
Počet domácností s osobním počítačem: 787 milionů.


Abstract: Sociální demokracie si v sobotu zvolili muže, který bude hájit jejich barvy v prezidentském klání. Stal se jím dvaačtyřicetiletý senátor a místopředseda ČSSD Jiří Dienstbier.

Jiří Dienstbier: Budu usilovat o hlasy všech voličů, včetně komunistických

Po Karlu Schwarzenbergovi jste druhým oficiálním prezidentským kandidátem, ostatní vyčkávají. Neodstartovali jste kampaň moc brzy?
Nejsem první ani druhý. Několik politiků už oznámilo, že kandidovat budou.
Nominaci ale nemají.
Tu nemá nikdo, protože by potřebovali deset podpisů senátorů, dvacet poslanců nebo 50 tisíc občanů. Sobotní hlasování výkonného výboru ČSSD tak vnímám spíš jako vyjádření podpory. K nominaci musí dojít až po schválení prováděcího zákona.
A stihnou ho vůbec sněmovna a Senát schválit?
Jsem přesvědčený, že ano. Nedovedu si představit, že by někdo na sebe vzal odpovědnost za to, že se včas nestačí schválit procedurální stránka přímé volby hlavy státu.
Její součástí je i finanční limit na kampaň. Můžete utratit 40 milionů korun v prvním kole, dalších deset v druhém. Hodláte utratit celou částku?
Ne, protože si nedovedu představit, že bych takovou částku vůbec shromáždil. Myslím, že kampaň bude mnohem úspornější.
Se stranickou podporou, a to i finanční, nepočítáte?
To ano, sociální demokracie deklarovala, že mě jako svého kandidáta podpoří. Může jít o podporu jak finanční, tak organizační.
Nominační proces v ČSSD se poněkud zkomplikoval. Nejprve odstoupil Jan Švejnar, teď někteří vaši kolegové prosazovali podporu Miloše Zemana.
To je naprosto okrajová záležitost. O Miloši Zemanovi mluvilo jen několik jednotlivců, každý mohl navrhnout svého kandidáta, tedy i jeho, ale nikdo to neudělal. Já jsem dostal tři čtvrtiny hlasů, což vnímám jako velmi silný mandát.
Podle vás Miloš Zeman mezi členy ČSSD podporu nemá?
Myslím, že to je silně minoritní záležitost.
Jaké vrstvy obyvatel budete chtít především oslovit?
Byl bych rád, kdyby mě podpořil širší proud voličstva než jenom příznivci ČSSD, zkrátka všichni, kteří mají zájem o změnu poměrů a věří v demokratickou obnovu společnosti včetně překonání propasti mezi lidmi a politikou. Moje druhé téma je sociální stát, tedy důraz na kvalitní veřejné služby ve zdravotnictví, školství či sociálních službách. Třetí silný akcent je zapojení do evropské integrace, v níž by Česko mělo vystupovat jako silný a důvěryhodný partner.
Myslíte si, že máte šanci porazit momentální favority volby, tedy Jana Fischera a Jana Švejnara?
Při váhavosti Jana Švejnara je docela možné, že kandidovat ani nebude. Mapovali jsme si celou situaci, a tak soudím, že bez šance nejsem.
V den, kdy vám dala ČSSD důvěru, proběhl i sjezd KSČM. O vás se ví, že spolupráci s komunisty úplně nezatracujete. Budete žádat jejich voliče o hlasy?
Rozhodně nezatracuji žádné voliče. Každý občan České republiky má právo svým hlasem ovlivňovat politickou situaci ve státě. Nevidím důvod, proč bych neusiloval o hlasy všech voličů středových a levicových stran. To je zcela přirozené.


Abstract: Děje se to, co všichni předpokládali, průměrná úroková sazba hypoték klesla o desetinu. Ze zářijových 3,46 procenta 3,36 procenta. Podle odborníků to ještě nemusí být konečná.

Úrokové sazby hypoték zase padají. A nemusí to být naposled

Za posledních deset měsíců, jak uvádí server Hypoindex.cz, padl rekord už počtvrté. Na nízké sazby už reagují i klienti, banky hlásí příliv nových žadatelů. Za poslední měsíc vzrostl počet smluv téměř o 900. Samozřejmě, že vliv na to mají celkově i nižší ceny nemovitostí. Oživení hypotečního trhu se projevuje i ve vzrůstajících objemech. Od září narostly o 1,5 miliardy korun a o 200 milionů překročily hranici deset miliard. Zvýšila se také průměrná výše hypotéky na 1,655 milionu korun."V posledních dvou měsících průměrné sazby Fincentrum hypoindexu strmě padaly a vzhledem k akční nabídce jedné z největších bank na počátku listopadu ani současné nové minimum nemusí být konečné. Na druhou stranu je také vidět, že úrokové sazby kopírují jen trend ceny zdrojů, do snižování marže se banky příliš nehrnou," uvádí Josef Rajdl, vedoucí analytik společnosti Fincentrum.ČNB opět v listopadu snížila dvoutýdenní reposazbu, tentokrát téměř na nulu, z 0,25 na 0,05 procenta. Rekordní minimum se bankám moc nelíbí, nemají možnost dosahovat vyšších marží. Podle Josefa Rajdla mají velké banky nyní možnost růstu jen na úkor jiných velkých bank. Zároveň však nechtějí příliš snižovat úrokové marže, protože český hypoteční trh je relativně malý a není snadné dohnat zisk objemem obchodů. Tvrdý konkurenční boj by se tak mohl vymstít i tomu, kdo jej začne.


Abstract: Dne 20. a 21. září 2016 proběhly studentské volby, kde si studenti středních škol vyzkoušeli volit v krajských volbách. Jak by vypadalo Zastupitelstvo Karlovarského kraje podle našich středoškoláků v přepočtu na mandáty?

Karlovarský kraj - složení krajského zastupitelstva podle studentských voleb

Podle výsledků studentských voleb v Karlovarském kraji, které byly zveřejněny 22. září 2016, získalo 8 volebních subjektů více jak 5 % hlasů. Zvítězil volební subjekt PRO Sport a zdraví s 18,1 % hlasů. Druzí byli Piráti s 12,3 %. Na třetím místě se umístilo Babišovo ANO2011 s 9,9 % odevzdaných studentských hlasů. Čtvrté místo obsadila čtyřkoalice Strany zdravého rozumu, České strany národně sociální, ČSNS2005 a Demokratické strany zelených s názvem NE ILEGÁLNÍ IMIGRACI - PENÍZE RADĚJI PRO NAŠE LIDI, kterou volilo 9,7 % středoškoláků. SPD - SPO získalo 7,6 %, Úsvit s Blokem proti islamizaci 6,3 %, DSSS 6 % a parlamentní ODS pouze 5,6 % hlasů.Složení Zastupitelstva Karlovarského kraje podle studentských voleb 2016 (Michal Klusáček)Při přepočtu na mandáty by volební subjekt "PRO Sport a zdraví" obdržel 11 mandátů, Piráti 7 a
ANO2011 miliardáře Babiše 6 mandátů. Koalice NE ILEGÁLNÍ IMIGRACI - PENÍZE RADĚJI PRO NAŠE LIDI by zasedla v počtu 6 zastupitelů. SPO - SPD a Úsvit s Blokem proti islamizaci by mělo po 4 mandátech, DSSS a ODS každý 3 mandáty.
Vítězné hnutí "PRO Sport a zdraví" by mělo více možností jak sestavit vládnoucí koalici. Mohlo by se spojit s koalicí NE ILEGÁLNÍ IMIGRACI - PENÍZE RADĚJI PRO NAŠE LIDI, SPD-SPO a Úsvitem. Taková koalice by měla 25 zastupitelů v 45členném zastupitelstvu. Nebo by se mohlo spojit s Piráty a s ANO2011, tehdy by měli 24 mandátů. Protiimigrantské volební subjekty získaly celkem 17 křesel, což představuje 38 % zastoupení v zastupitelstvu Karlovarského kraje.
Pětiprocentní hranici, která omezuje vstup do zastupitelstva, v minulých skutečných krajských volbách v roce 2012 překročil volební subjekt tehdy, pokud ho volilo více jak 3,6 tisíce lidí. Tehdejší volební účast byla 32 %.


Abstract: Televize a tři teplá jídla denně, ale také tvrdá práce a disciplína - to je každodenní program třicítky chilských horníků, kteří již dva měsíce čekají na záchranu v zavaleném dole. "Přežít znamená udržet si disciplínu a mít pravidelný program," zdůrazňuje psychiatr Alberto Iturra, který se o duševní zdraví havířů stará .

Zavalení horníci v Chile mají tvrdý denní řád

Den horníků začíná snídaní, dají si kávu nebo čaj a chléb se sýrem a šunkou. Pak už následuje tvrdá práce. Musejí vyčistit chemický záchod a uklidit kusy horniny, které k nim padají při rozšiřování záchranných šachet. Několik z nich také neustále hlídkuje u otvorů pro sondy, kterými k nim z povrchu spouštějí zásoby. Když přijde zásilka, nastane v podzemí shon. Havíři mají pouhé čtyři minuty na vyložení čistých šatů, jídla, léků, dopisů od rodin a odeslání špinavého oblečení a odpadků zpět na povrch.
Třináct hodin denně mohou v televizi sledovat zprávy nebo filmy, které jim předem schválí psychologové. Tabu zůstává jediné - dramata, která by je mohla přivést do depresivní nálady. Odborníci jim také zakázali mp3 přehrávače a videohry, s nimiž mají lidé sklon stranit se ostatních. "Hlavně teď potřebují být spolu," vysvětlil Iturra.
Specialisté na výživu uvězněným horníkům vypracovali jídelníček o 2200 kaloriích denně, což je průměrná spotřeba dospělého člověka. Pokrmy jim tým kuchařů z povrchu posílá v plastových krabičkách. Mikrovlnku na ohřev nepotřebují. V dole je takové horko, že jídlo jen tak nevystydne.
Jako zákusek dostávají zmrzlinu. V úmorném vedru horníkům uleví také sprcha, denně od záchranářů dostanou nejméně 100 litrů vody. O víkendu pak může každý ze zavalených přes videokameru hovořit osm minut s příbuznými. A aby zabránili vzniku ponorkové nemoci, pořádají pravidelně skupinová sezení, během kterých si vyříkají případné neshody.
Ven se muži dostanou asi za měsíc. Do té doby musejí zdolat další úkol - vybrat, co si s sebou vezmou na povrch."Budou si chtít určitě odnést spoustu věcí, protože tvoří součást toho, čím si prošli. Musejí je předem vytřídit, aby se ke konci zbytečně nestresovali,” vysvětlil Iturra podle deníku Daily Telegraph.
Chilský soud navíc v pátek rozhodl, že majitelé dolu Alejandro Bohn a Marcelo Kemeny nesmí opustit zemi. Jsou vyšetřování kvůli pracovnímu úrazu, který se stal shodou okolností v dole, kde jsou nyní uvěznění horníci. Jeden z mužů přišel o nohu.
Poškozený muž tvrdí, že nynější situace jen dokládá, že jsou v dole stále porušovány předpisy. Právníci majitelů argumentují tím, že jeho úraz byl pracovním úrazem, ktré se bohužel stávají, v důlním řemesle obzvlášť.


Abstract: Po téměř padesáti letech se změní pravidla pro dědění, dům už nebude možné prodat bez pozemku a nájemné nebude moci růst více než o 20 procent za 3 roky. Počítá s tím nový občanský zákoník, který schválili poslanci. "Je to zákon, který nejvíce ovlivní život každého občana od kolébky až do hrobu," řekl ministr spravedlnosti Jiří Pospíšil z ODS.

Prošel občanský zákoník, změní po 50 letech život od kolébky do hrobu

Kdo si podle nového občanského zákoníku od někoho koupí určitou věc v dobré víře, že mu skutečně patří, a dodatečně zjistí, že byla kradená, nebude ji muset vracet původnímu majiteli."Je nutné chránit člověka, který kupuje v dobré víře. Dělají to tak všechny evropské státy," vysvětlil už dříve filozofii nového zákoníku jeho hlavní autor, profesor Karel Eliáš, který na něm pracoval deset let. Původnímu majiteli bude muset nahradit škodu člověk, který kradenou věc prodal. Změnu iDNES.cz potvrdil i ministr Pospíšil.To ovšem nebude platit, pokud člověk kradenou věc koupí v bazaru nebo jiném obchodě. Pak ji bude muset vrátit, pokud byla ukradena nejdéle před třemi lety.Zákon nově upraví i dědění. Novinkou je třeba i to, že do závěti budete moci dát omezující podmínky pro dědice. Například tu, že potomek majetek získá až poté, co vystuduje. Dědic, který dědictví neodmítne, bude ale také v plné výši odpovídat za dluhy zemřelého.Ze 154 přítomných bylo 92 pro, 35 proti. Občanský zákoník podpořili poslanci ODS, TOP 09 a Věcí veřejných, nezařazená Kristýna Kočí a dva sociální demokraté, Stanislav Křeček a Miroslav Svoboda.
Komunisté neúspěšně navrhovali zamítnutí návrhu či jeho vrácení k přepracování."Návrh nás vrací k pojetí soukromého práva, které je běžné v demokratické Evropě," říká Pospíšil.Nový občanský zákoník s více než třemi tisíci paragrafy přinese i zásadní úpravu, že dům a pozemek budou mít v budoucnu jen totožného vlastníka. U nových staveb tak nebude možné prodat dům bez pozemku. Tak přitom mnohé obce dosud postupovaly při prodeji bytů a domů nájemníkům.Složitější má být přechod nájmu bytu na příbuzné. Přihlásí-li babička do bytu vnuka, ten bude moci podle nové úpravy v bytě zůstat jen dva roky, pak mu nájem skončí a bude záležet na tom, zda se s majitelem dohodne na novém.Před hlasováním nebyla vládní koalice jednotná v pohledu na návrh, aby se nájemné nesmělo zvýšit o více než 20 procent za tři roky. "Je to opsané z německého občanského zákoníku," uvedl poslanec Marek Benda z ODS. Jako nepřípustnou veřejnoprávní regulaci to kritizoval poslanec Stanislav Polčák z klubu TOP 09 a Starostů (více zde). Návrh ale prošel.Ten, kdo bydlí v nájemním bytě, bude také moci část bytu pronajmout třetí osobě a nebude k tomu potřebovat souhlas majitele. Pro Polčákův návrh, aby to bylo možné jen se souhlasem majitele, hlasovalo jen 57 poslanců, zejména z TOP 09 a VV.Skončí také možnost, aby soud úplně zbavil člověka způsobilosti k právním úkonům. Bude ji moci jen dočasně omezit.To je jen ukázka některých přichystaných změn v občanském právu. Změna má začít platit až v roce 2014, to aby měli všichni, a především soudci, kteří budou spory řešit, možnost všechny změny nastudovat.Jednou z dalších významných novinek bude to, že neplodný pár si bude moci osvojit dítě, které do porodu odnosí náhradní matka, třeba sestra.Už v 16 letech bude moci dítě požádat o přiznání zletilosti. A pokud přesvědčí soud, může bez omezení uzavírat smlouvy i podnikat.Zákon ještě musí projednat senátoři. Vzhledem k tomu, že ČSSD až na dva poslance pro nový občanský zákoník nehlasovala, je velmi pravděpodobné, že se zákoník ještě jednou do Sněmovny vrátí a poslanci o něm budou muset hlasovat znovu.


Abstract: Radikální muslimské hnutí Tálibán dva roky svádělo tuhé boje o malebné údolí Svát, až je ovládlo. Po uzavření příměří před čtyřmi měsíci ovládli radikálové i smaragdové doly, které do té doby vlastnila vláda. Tálibán je nyní otevřel, uvádí BBC.

Tálibán ovládl pákistánské údolí kvůli smaragdům

"Znovuotevřeli jsme doly pro prospěch veřejnosti," uvedl vyšší velitel Tálibánu pro BBC. "Budou otevřeny každému, kdo chce těžit, a to tak dlouho, dokud bude dodržovat naše zákony," dodal představitel hnutí, které v oblasti zavedlo islámské právo šaría.
Tálibán požaduje odevzdávat třetinu vytěžených drahých kamenů.
Doly se nacházejí v horách kolem správního střediska oblasti Mingora v okruhu osmi kilometrů. Nacházejí se v nich kvalitní smaragdy, které se svou kvalitou obstály i na mezinárodních trzích. V době plného provozu v letech 1978 až 1988 se z nich ročně těžilo čtvrt miliónu karátů drahokamů.
Podle posledních odhadů geologů by se tam dalo vytěžit asi 13,2 miliónu karátů. Lidé, kteří drahokamy dolují, dostávají jen 400 rupií (5 dolarů) za den. Přesto to považují za dobrý plat.
V kmenových oblastech na pákistánské straně afghánsko-pákistánských hranic ve středu opět zaútočili Američané. Dvě rakety tam zabily sedm lidí. Zasáhly vozidla na mostě u vesnice Makín v Severním Vazíristánu. Útok byla zřejmě opět proveden z bezpilotních letadel
Proti útokům na své území pravidelně protestuje pákistánská vláda, americká armáda ale tvrdí, že nelze porazit Tálibán, pokud nebudou zničeny bezpečné přístavy, které má v Pákistánu.
Sedm lidí zahynulo, když ve středu nastražená nálož explodovala u dodávky s civilisty na východě země. Dalších devět osob bylo zraněno. Úřady z útoku viní právě Tálibán.
Mluvčí ministerstva vnitra Zemeraj Bašary uvedl pro AFP: "Vozidlo zasáhlo improvizované výbušné zařízení sestrojené nepřáteli afghánského lidu. Následkem exploze bylo zabito sedm civilistů a devět dalších civilistů bylo zraněno."
Dodávka jela po silnici často využívané mezinárodními silami a afghánskými vojáky. Tálibán stále častěji používá útoků pomocí nastražených náloží, meziročně jich přibylo 30 procent. Většinu jejich obětí tvoří civilisté.


Abstract: Ukrajinští poslanci zvýšili tlak na prezidenta Viktora Juščenka schválením nezávazné rezoluce, která požaduje, aby se konaly současně předčasné prezidentské a parlamentní volby.

Ukrajinští poslanci pro souběžné parlamentní a prezidentské volby

Poslanci 234 hlasy schválili souběžné uspořádání parlamentních a prezidentských voleb nejpozději do 9. prosince. K tomu, aby prosadili předčasné prezidentské volby, by ale byla nutná změna ústavy, a k tomu zákonodárci potřebují nejméně 300 hlasů.
V současné době zasedá v rozpuštěném zákonodárném sboru jen 254 poslanců. Juščenkovi stoupenci se prozatím vzdali křesel.
Juščenko vydal počátkem dubna dekret, jímž rozpustil parlament a oznámil vypsání předčasných voleb na 27. května. Bezprostředním podnětem k tomu byl přechod skupiny poslanců z jeho tábora na stranu vládní koalice.
Tábor premiéra Janukovyče, podporovaný parlamentní většinou, ale prezidentovo rozhodnutí odmítl a obrátil se na ústavní soud. Poslanci stojící za premiérem také zakázali vládě poskytnout na vyhlášené volby peníze. Juščenko ve snaze zvětšit prostor pro řešení politické krize vydal 25. dubna nový výnos, kterým odložil již vyhlášené parlamentní volby na 24. června, zdůraznil ale, že na jejich uspořádání bude trvat. Janukovyč i tento výnos označil za neústavní.
Politická krize vypukla na Ukrajině poté, co Juščenko obvinil Janukovyče ze snahy uzurpovat moc pomocí lákání proprezidentských poslanců do své většinové koalice.


Abstract: Řidiči v Náchodě i Novém Městě nad Metují musí počítat od čtvrtka se změnami nynějších objížděk. Stavbaři totiž získali na opravách obou silnic týdenní předstih oproti plánům a zahajují na nich druhou etapu.

Objížďky Náchodem i Novým Městem se mění. Opravy mají týdenní předstih

Objížďky začaly v obou městech před sedmi týdny, celkem mají trvat asi půl roku. V Náchodě se nárazově tvoří dlouhé kolony, protože důležitá kruhová křižovatka u Slávie je průjezdná jen z poloviny a jezdí se tam kyvadlově.Druhá etapa potrvá od 30. dubna do 15. června.Problémy mají i lidé v linkových autobusech. "Když jsem cestovala autobusem z Tábora na Náchodsko, nastal jediný problém až při průjezdu Náchodem. Náš autobus projel přes semafory až v páté vlně, takže mi ujel navazující spoj. Bylo to opravdu dlouhé čekání," postěžovala si žena z Policka.Vedení radnice však chválí spolupráci s Ředitelstvím silnic a dálnic i dopravním inspektorátem. Ocenilo i přístup firem na stavbě. "Po vzájemné dohodě přistoupili všichni na prodlouženou pracovní dobu do 22 hodin a díky tomu dnes může stavba probíhat v mírném předstihu," řekl náchodský starosta Jan Birke.Rekonstrukce okružní křižovatky u Slávie
1. etapa: 16. března až 6. května - uzavření poloviny okružní křižovatky ve směru k nemocnici
2. etapa: 30. dubna až 15. června - uzavření druhé poloviny okružní křižovatky včetně navazující ulice Němcové ve směru do centra a k poliklinice
Rekonstrukce novoměstské Náchodské ulice
1. etapa: 16. března až 3. května - bude se opravovat úsek 150 metrů od křižovatky U Papežů po vjezd do firmy Arriva, úplná uzavírka
2. etapa: 30. dubna až 30. srpna - Náchodská ulice se bude rekonstruovat po polovinách za provozu, opravou projde železniční most u firmy AmmannOd čtvrtka 30. dubna do poloviny června se uzavře druhá polovina okružní křižovatky u Slávie, a to včetně navazující ulice Boženy Němcové ve směru do centra a k poliklinice po křižovatku s ulicí Palachova.
Auta projedou přes křižovatku u Slávie jedním jízdním pruhem. Od 6 do 18 hodin pověření pracovníci budu řídit provoz, přes noc fungují semafory. Až Ředitelství silnic a dálnic skončí s opravami kruhu u Slávie, podobným způsobem se bude opravovat kruh u Čedoku.Také práce na druhé etapě oprav Náchodské ulice v Novém Městě nad Metují začnou o pět dní dříve. Pomohlo tomu vhodné počasí i rychlý postup firmy. "Druhá etapa potrvá do 30. srpna a bude se při ní rekonstruovat i most nad železniční tratí u firmy Ammann. Rekonstrukce samotné Náchodské ulice se bude provádět vždy na polovině vozovky tak, aby tudy projela místní doprava včetně dopravy autobusové," řekla Eva Kupková z novoměstské radnice.Auta budou jezdit jedním pruhem, dopravu budou řídit semafory. Nejdříve začne rekonstrukce pravé strany silnice ve směru od křižovatky U Papežů a poté levá strana.Objízdná trasa pro osobní auta povede ulicemi Havlíčkova, Rašínova, ulice 28. října, na kruhový objezd u hasičské zbrojnice a ulicí T. G. Masaryka směr Vrchoviny.Autobusová doprava jezdí podle objížďkového jízdního řádu do 3. května, od pondělí 4. května se změní. Motoristé: Objízdná trasa pro motoristy povede ve směru jízdy z centra na Hradec Králové či Nové Město nad Metují od křižovatky ulic Mlýnská a Českých Bratří, dále po ulici Českých Bratří po křižovatku ulic Na Hamrech a Hálkova, pak ulicí Na Hamrech až k silnici I/33 (ul. Pražská). Případně mohou jet řidiči ulicí Českých Bratří až k vrátnici Rubeny a ulicí Nerudova vyjet do ulice Pražské, a to pouze vpravo.
Pro výjezd motoristů směrem na Hronov a Červený Kostelec bude sloužit ulice Palachova okolo budovy soudu, Janáčkova a poté již bude výjezd na ulici Pražskou. Bude možné normálně využít i ulici Volovnice a okružní křižovatku u Itálie.
Na opačné straně okružní křižovatky ve směru k nemocnici bude provoz v ulici Němcové jednosměrný, ve směru jízdy z okružní křižovatky Slávie k nemocnici, s odbočením jak vpravo při příjezdu od Hradce Králové, tak vlevo při příjezdu k okružní křižovatce od Polska. Pro směr jízdy od nemocnice bude nutné použít opět objízdnou trasu ulicí Purkyňova, Dobrošovská, Husovo náměstí s výjezdem do okružní křižovatky "u Čedoku" nebo kolem čerpací stanice na ulici Pražskou.
Pěší: Podél uzavřené části křižovatky se také uzavřou chodníky pro pěší. Náhradní trasa povede ulicí Palachovou a Dvořákovou do ulice Pražské u okresního soudu, případně z druhé strany okolo panelového domu u polikliniky a opět do ulice Pražské.


Abstract: Kousek Brazilce Daniho Alvese, jenž se vysmál rasismu, když snědl banán, který po něm fanoušci při fotbale hodili, okouzlil nejen fotbalový svět. Kandidátka do europarlamentu za Úsvit a šéfka odvolací komise Fotbalové asociace Kateřina Radostová přišla s tím, že hodlá usilovat o celoevropskou normu, která by doživotně zakázala přístup na fotbal za projevy rasismu.

Hozený banán inspiroval kandidátku Úsvitu. Rasistům chce zakázat fotbal

Zároveň kritizovala proti cizincům namířený prvek v kampani Úsvitu přímé demokracie Tomia Okamury, na jehož kandidátce je přitom na třetím místě jako nezávislá kandidátka."Dani Alves ukázal, že i proti rasové nesnášenlivosti lze bojovat fair play a pozitivně. Jeho gesto se mi strašně líbilo," řekla iDNES.cz Radostová. Hráč FC Barcelona Alves při zápase španělské ligy Villareal - Barcelona s ledovým klidem zareagoval na banán hozený fandy domácího Villarealu. Než rozehrál rohový kop, stihl zvednout, oloupat a sníst banán. (více o tom najdete zde)Stejně tak rasisticky část fanoušků hučí na černé hráče i na českých stadionech. A i s vrženým banánem se někteří setkali. Kdo vyrazí třeba na pražskou Spartu, velmi často uslyší antisemitské urážky na adresu pražské Slavie či nacionalistické a antisemitské urážky vůči Baníku Ostrava.Kateřina Radostová z odvolací komise FAČR a nezávislá kandidátka na kandidátce hnutí ÚsvitZatímco ve Villarealu byl fanda identifikován a dostal celoživotní zákaz vstupu na stadion, v Česku to zatím není možné. "A přesně za to chci v Evropském parlamentu bojovat. Takovou možnost totiž české kluby nemají kvůli nedostatečné legislativě. A hlupáků, kteří chodí na české stadiony pořvávat rasistické urážky, je víc jak dost. Pojďme je společně vyhnat. A ještě se jim na cestu vysmát. Jako Dani Alves," navrhuje Radostová.Nyní je v sice trestním zákoníku uvedeno, že soud může uložit trest zákazu vstupu na sportovní, kulturní a jiné společenské akce až na deset let, dopustil-li se pachatel úmyslného trestného činu v souvislosti s návštěvou takové akce. To ale nepočítá s tím, že někdo bude rasisticky hučet na hráče tmavé pleti, či dokonce na hřiště házet banány. "Mělo by to být formulováno přesněji," říká Radostová a vysvětluje, proč podle ní nestačí takovou věc prosazovat jen na národní úrovni změnou českého trestního zákoníku."Myslím, že by měl vzniknout také jednotný celoevropský registr chuligánů, kteří narušují poklidná klání. Právě proto by měla být dohoda v rámci celé Evropy. Když zakážete fanouškům, kteří se takto projevují, v jedné zemi vstup na stadion, aby se takto nemohli chovat jinde," řekla iDNES.cz Radostová.Pozoruhodné je, že s iniciativou přišla žena, která je na kandidátce hnutí, jež vytáhlo před eurovolbami plakát namířený proti imigrantům a "nepřizpůsobivým". Hnutí Úsvit v kampani před eurovolbami vytáhlo xenofobní plakát namířený proti imigrantům a "nepřizpůsobivým". Cizinci totiž podle kampaně berou práci Čechům. (více o této kampani Úsvitu najdete zde)"Bohužel si myslím, že ten plakát je velmi nešťastný. Když bílá ovečka vykopává tu černou, tak to asi není šťastné řešení," řekla iDNES.cz Radostová. "Víte, že já kandiduju jako nezávislá, jako velký fanda sportu, a sport spojuje. S lidmi z Úsvitu komunikuji krátkou dobu. Nejsem s nimi v dennodenním kontaktu," odvětila na otázku, zda jí nevadí být spojena s hnutím, jehož základní myšlenka před eurovolbami je vůči cizincům tak odlišná od toho, co považuje za důležité ona.


Abstract: Město už podruhé návrh zamítlo. Nejprve na základě šetření pojišťovny, v pondělí neschválili návrh na mimosoudní smír.

Zlomila si nohu na chodníku. Žádá odškodné po městu

Chomutov bude možná čelit první žalobě v souvislosti s takzvanou chodníkovou novelou. Jana Klasová z Chomutova, která utrpěla úraz kvůli pádu na namrzlém chodníku, žádala mimosoudní vyrovnání. Město ale žádost zamítlo.
Třicetiletá žena se zranila při pádu 13. února 2010. "Když jsem šla směrem k zastávce MHD, přecházela jsem odbočku z Písečné na parkoviště u KASSu a při návratu na chodník u zastávky jsem uklouzla na namrzlém sněhu," popsala. Cestou na autobusovou zastávku šla po silnici, stejně jako to dělali ostatní lidé. Chtěla se tak prý vyhnout zmrazkům na chodníku. Jelikož se ale blížil autobus, musela na něj vstoupit. Překročila obrubník s dvaceticentimetrovou vrstvou ledu, došlápla a upadla. Stalo se to už za šera, po šesté hodině večerní.
Pád skončil zlomeninou a zhmožděním levé nohy. Janu Klasovou ošetřili na chirurgické ambulanci, tím to ale neskončilo. V souvislosti s úrazem ji následně od 21. března do 4. května hospitalizovali na chirurgickém oddělení chomutovské nemocnice. Musela podstoupit operaci a v neschopnosti byla až do konce července.
Žádala proto ještě v témže roce náhradu škody z pojistky města, chtěla 67 895 korun. Částka zahrnuje ušlou mzdu za několik měsíců, bolestné, ztížení společenského uplatnění a nezbytné náklady na léčbu.
Po posouzení zprávy meteorologů, úklidu chodníku a dalších okolností, však pojišťovna nárok neuznala.
Jenže Jana Klasová se vzdát nechce a proto požádala prostřednictvím Advokátní kanceláře Marty Klenovské o mimosoudní vyrovnání přímo magistrát. Ani tentokrát nepochodila. V pondělí zastupitelé pokus o smír a odškodnění zamítli. Především na základě posudků, podle kterých město nic neporušilo.
Chodník je z hlediska zimní údržby až ve "druhé vlně", která se musí uklidit do dvanácti hodin. A tato lhůta byla dodržena. "Nikdo nemůže čekat, že budou všechny chodníky holé do pěti minut. Byl by to nebezpečný precedent, pak bychom mohli odškodňovat úplně všechny, kdo uklouznou," upozorňoval například Pavel Karel Markvart.
Navíc pokusem o smír by město uznalo vinu, aniž by pak mohlo případné odškodnění žádat po pojišťovně. "Nestavíme se k odškodnění zády. Ale pokud by ho dotyčná nakonec vysoudila, chceme ho vyplatit z pojistky, což by při schválení smíru nešlo," uvedl primátor Jan Mareš, proč se vedení města postavilo proti.
Navíc své povinnosti mají i občané. "Platí, že jakmile napadne sníh a vládnou mrazy, měli by zvolit vhodnou obuv a přizpůsobit chůzi stavu komunikace," připomněl primátor výrok nejvyššího soudu, který už podobný případ řešil.
Paní Klasová prý ale měla obuv dobrou. "Nosím pánské zimní boty s pevnou a silnou podrážkou. To ale nikoho nezajímá," zlobí se. Chodník podle jejího přesvědčení nebyl dobře udržovaný. "Posypávali ho jen drtí a občas zametli sníh, zmrzlou vrstvu ale nikdo neodsekal," uvedla. "Byl tam led jako zrcadlo," doplnila.
Zamítavý postoj zastupitelů ji zaskočil, zvažuje, jestli jít do soudní pře. "Chtěla bych do toho jít, musím ale vše dobře zvážit. Například i kvůli soudním výlohám," připustila žena.
Podle mluvčí magistrátu za dobu, kdy platí tzv. chodníková novela, vzneslo požadavek na odškodnění z pojistky města několik desítek žadatelů. Uspěli jen dva. "V roce 2009 bylo vyplaceno 154 tisíc korun na dva úrazy. V jednom případě šlo o vysokou částku, přibližně 130 tisíc korun," doplnila Šárka Schönová. Město tehdy uznalo zavinění, protože šlo o zvláštní případ. Prasklo vodovodní potrubí a voda se za mrazu vylila na schody, kde vytvořila nebezpečné kluziště. Od té doby bylo zamítnuto dvacet dva událostí jako neopodstatněných.


Abstract: Japonská pianistka Hiromi hraje s o generaci staršími legendami, bubeníkem Simonem Phillipsem a basistou Anthonym Jacksonem, na aktuálním albu Voice perfekcionistický fusion jazz.

Neodolatelně dokonalá Hiromi

Původně mířila Hiromi Ueharová - vystupuje převážně jen pod křestním jménem - na dráhu klasické umělkyně a mimochodem coby vítězka klavírní soutěže koncertovala ve čtrnácti letech v Praze s Českou filharmonií. Jenomže ji nejprve zaujal a pak zcela pohltil jazz. Odjela se ho učit do USA pod křídla Ahmada Jamala a ještě před dokončením Berklee College Of Music dostala nadaná slečna smlouvu od firmy Telarc, hýčkající svou akvizici od té doby vzorně. Hned po úspěchu triových alb Another Mind (2003) a Brain (2004) se také Hiromi usadila mezi jazzovou smetánku, z níž většinu dnes strčí do kapsy počtem prodaných nosičů.
Jistě v tom hraje roli kontrast křehkosti exotické dívky s její energickou, invenční a technicky a rytmicky oslnivou hrou. Ale Hiromi je také suverénní v kombinování staršího jazzu se současným, s rockově elektrickou fusion music a hodně i s vážnou hudbou. Osvojila si skladatelské řemeslo, typické jsou pro její nápadité kompozice rafinované metrické změny. To je působivé, zvlášť když trvá na dokonalém provedení.
Krkolomnou muziku pak střihají její skupiny s ohromující samozřejmostí. Není divu, že se z Hiromi stal fenomén s oddanými fanoušky po celém světě. Včetně Čech, jak bylo patrné vloni, když se objevila na Staroměstském náměstí coby exkluzivní host skupiny basisty Stanleyho Clarka. A ještě známější je na Slovensku, neboť několik sezon byl členem jejích sestav bratislavský bubeník Martin Valihora, spolužák z Bostonu. Hiromi také vystoupila s velkým ohlasem na mamutím rockovém festivalu Pohoda.
K fusion výrazněji uhnula kvartetem Hiromi"s Sonicbloom (CD Time Control, 2007 a Beyond Standards, 2008), kde hrál kytarový pokusník David Fiuczynski. Dávný sen naplnila albem duetů se svým vzorem Chickem Coreouem a na dvě velká turné ji vzal s sebou už jmenovaný Clarke.
A právě on doporučil Hiromi pro nový The Trio Project poprockového bubeníka Simona Philipse, jehož pekelnou techniku a božskou jiskru i přizpůsobivost využili už třeba The Who, Toto, Mick Jagger, Jeff Beck, ale i metaláci Judas Priest. O třetím do mariáše měla jasno z dřívější občasné spolupráce s "vynálezcem" šestistrunné baskytary Anthonym Jacksonem, dávno rozkročeným mezi jazzem a vysokým popem (např. Paula Simona).
CD Voice otevírá titulní skladba hodně efektně: trio nejprve seká oddělené figury skoro jak z časů classic rocku a pak se rozbouří pod Hirominým extempore. Phillips s neutuchajícími fóry přejíždí rozsáhlou soupravu se dvěma kopáky, aniž by ztratil tok myšlenek své šéfové. Byť bývají její sóla spíš dopředu stavěná než spontánně improvizovaná. Jackson k divokému dění přispívá precizností každého tónu, zároveň dění ukotvuje a nenápadně ho strká vpřed krásně hlubokým zvukem. A konečně Phillips, pro leckoho možná hlavní hrdina disku, rozpálí přes pattern piana a basy nadupané sólo, první ze série na disku. Vždy ale podobně zapuštěných do kapely.
Hustota je poznaná nutnost
Za pár dnů dvaatřicetiletá Hiromi s vizáží lyceistky, užívající střídmě i elektronické klávesy (v zábavně skorofunkujícím čísle Now Or Never), je na albu snad vášnivější než kdy předtím. Co chvíli sice přisypává do dravého varu své hry ingredience vážnohudební, ale základním vyjadřovacím prostředkem jí zůstává fusion jazz často coreovské ražby (viz třeba sólo ve volnější Temptation). A přítomnost bez ustání vyšívajícího bigbíťáka Phillipse ji evidentně baví a povzbuzuje. Ostatně sama píše, že řadu z osmi nových kompozic CD - uzavřeného subtilní verzí Beethovenovy Patetické sonáty - složila pod dojmem jeho eruptivní hry. A ta se s naturelem Hiromi výborně pojí: pro oba je vypjatý perfekcionismus zřejmou nevyhnutelností. Občas to vypadá, jako by vedle sebe radostně uháněli Usain Bolt a expresní parní lokomotiva. Z napětí mezi zvukem akustického klavíru a hromobitím od bicích, umocněného Jacksonovou "contrabass guitar" (sólově se blýská ve skladbě Labyrinth), zůstává posluchač paf. Po chvíli si možná říká, jestli toho všeho není trochu moc. A také, že naživo by to bylo teprve husté.


Abstract: Severní Korea ve středu pohřbí drahého vůdce Kim Čong-ila. Detaily posledního rozloučení režim úzkostlivě tají, ale předlohou mu zřejmě bude smutek za otce národa Kim Ir-sena. V mrazivém počasí budou v Pchjongjangu přešlapovat miliony lidí a rakev s tělem projede celým městem.

Miliony truchlících a chřestění zbraněmi, KLDR pohřbí diktátora

O pohřbu diktátora se toho ví pramálo. Oficiální média jen naznačila, že poslední rozloučení vypukne ve středu v poledne a potrvá do čtvrtka. Zahájí ho tří minuty ticha, které proříznou salvy a sirény všech lokomotiv i lodí v zemi. Následník Kim Čong-un už také přikázal zahřívat truchlící v ulicích čajem a horkou vodou.O dalších detailech lze jen spekulovat, ale podle znalců se bude pohřeb velmi podobat tomu, který před sedmnácti lety po smrti věčného prezidenta Kim Ir-sena řídil jeho syn a následník diktátorského trůnu Kim Čong-il. Ostatně i tehdy tajil režim podrobnosti o pohřbu do poslední chvíle.V červenci 1994 izolovaný režim většině cizinců zakázal vstup do země a pozdější záběry z pohřbu byly jedny z mála, které poskytly obrázek o životě ve stalinistické říši. V jedné věci by se však mohlo smutnění po Kim Čong-ilovi, který zemřel 17. prosince na infarkt, lišit.Zobrazit fotogaleriiObřad zřejmě položí větší důraz na vojsko, které Kim Čong-il stavěl do čela své politiky. "Ukázka zbraní by také mohla být způsobem, jak demonstrovat, že je armáda loajální k nástupnickému procesu," předpovídá Ahn Čan-il ze Světového institutu pro severokorejská studia.Jinak se ale bude ceremonie zřejmě odlišovat jen v detailech. Už u skleněné rakve se třetí nástupce z dynastie Kimů, teprve sedmadvacetiletý Kim Čong-un, objevil v tmavě modrém obleku podobném svrškům čínského vůdce Mao Ce-tunga. Podobný měl před sedmnácti lety i Kim Čong-il. Jen měl na ruce navíc černou pásku.Oficiální životopis tvrdí, že Kim Čong-il po smrti svého otce 8. července osnoval každý detail desetidenního smutku a pečlivě naplánoval i samotný smuteční obřad. Byl to on, kdo navrhl přeměnit obrovskou budovu shromáždění, kde jeho otec dvacet let pracoval, na oficiální místo smutnění.O rok později ji přetvořil v mauzoleum, kde nabalzamované tělo Kim Ir-sena spočívá dodnes. Zesnulý vůdce prý také osobně vybral portrét, který dodnes visí ve všech domácnostech v Severní Koreji. Oproti zvyklostem zvolil snímek z roku 1986, na kterém není otec národa zasmušilý, ale radostně se usmívá.Oficiální snímky ze sedmnáct let starého smutečního obřadu neukazují, zda na něm byl i dnešní vůdce KLDR Kim Čong-un. Analytici ale poukazují na to, že tentokrát budou zřejmě chybět jeho starší bratři Kim Čong-nam a Kim Čong-čul. Od smrti otce se neobjevili na žádné fotografii z mauzolea ani jiného smutečního místa. Chybí i mezi členy pohřebního výboru, z jehož složení lze vyčíst nálady v současném severokorejském vedení.Kim Čong-il prý také tehdy vybral jednu z otcových kravat a dohlédl na to, aby jeho portrét byl obklopený magnoliemi. Po obřadu za zavřenými dveřmi sledoval část pohřbu spolu se svými nohsledy a dalšími straníky z tribuny. Pod nimi se mezitím odehrávala velkolepá show.Po přehlídce z paláce vyjela kolona, jejímuž čelu vévodil portrét zemřelého. Následoval černý vůz Lincoln Continental s tělem věčného prezidenta a motohlídka sešikovaná do véčka. Kim Čong-il a další členové smuteční komise jeli za nimi v mercedesech. Trasu smuteční kolony lemovaly dva miliony plačících Severokorejců v černém oblečení a když kolem nich projela rakev zahalená v rudé vlajce, začali až teatrálně vzlykat. Pohřební vůz minul všechna významná místa ve městě a obkroužil i hlavní náměstí Kim Ir-sena.Po tříhodinové spanilé jízdě se kolona vrátila za salv zpátky do mauzolea. Podobné smutnění čeká Severokorejce i nyní. Na rozdíl od pohřbu Kim Ir-sena se však bude truchlit v mrazu a magnolie vystřídají speciálně vypěstované begonie, kterým se na počest zemřelého vládce říká kimčongilie.A ještě v jedné věci by se mohl pohřeb lišit. Když zemřel Kim Ir-sen, lidé většinou vzlykali doopravdy. Teď se spekuluje o tom, že se hromadně truchlí na povel nebo z palčivého pocitu, že je to vhodné.


Abstract: Důvody pro jejich vznik byly dva. Měly stát reprezentovat na EXPO v Montrealu, poté měly zaujmout dominantní místo v hradní expozici… Dnes už žijí jen dva. Odborní učitelé šperkařské školy, akademický malíř a tehdejší ředitel školy Václav Žatečka a zlatník Jiří Belda. Oba mohou vzpomínkami přiblížit chvíle, ve kterých vznikalo mistrovské dílo kopie korunovačních klenotů českých králů.

Kopie korunovačních klenotů? Jsou z Turnova

"Jeden z hradních odborníků se k nám přitočil a řekl větu, kterou si pamatuji dodnes. Jestlipak víte, že jste se právě stali největšími padělateli v naší historii?" s úsměvem říká k první veřejné prezentaci jejich díla Václav Žatečka.
Po rozhodnutí prezidentské kanceláře o zhotovení věrných kopií v roce 1966 padla volba na turnovskou Šperkařskou školu, později přejmenovanou na Střední uměleckoprůmyslovou školu pro zpracování drahých kovů a kamenů. Důvodů pro vznik kopií bylo několik. Klenoty měly republiku reprezentovat na světové výstavě v Montrealu a ve světě, později měly zaujmout dominantní místo ve stálé hradní expozici (1979). Jako první byla vytvořena kopie Svatováclavské koruny (1966), později další královské insignie žezlo a jablko. Na zhotovení koruny pracovali pedagogové stříbrník Karel Zouplna, zlatníci Jaroslav Jambor a Jiří Belda, brusiči Vlastimil Šonský a výtvarník Ladislav Beregman a jako jediný žák školy pak brusič Zdeněk Haken. Koruna byla dokončena v březnu 1967 a ihned cestovala do Montrealu, vzápětí do Osaky, Moskvy, Curychu, Budapešti a Hamburku.
Bylo to poprvé, co mělo dojít ke zhotovení korunovačních klenotů. Výroba koruny tehdy nebyla jednoduchá, a proto i zkušeným odborníkům přinesla zapeklité situace. "Museli jsme zajistit přesné nákresy a rozměření. Potíže vznikly hned na počátku, kdy strážci klenotů o nějakém braní originálu do rukou, měření, případně pořízení otisků, nechtěli ani slyšet. Dovolili jen z patřičné vzdálenosti korunu nafotografovat ze všech stran a vytvořit náčrtky," popisuje peripetie s dílem akademický malíř Žatečka. Také první pokusy o vytvoření kopie údajně nevedly k ničemu. Byly nepřesné a svojí geometrií neodpovídaly originálu. Po dalším jednání a návštěvách se podařilo prolomit bariéry, a když strážci po čase poznali, že turnovští šperkaři jsou skuteční odborníci, došlo k dohodě. "Pak teprve mohli korunu dokonce rozebrat, vyjmout drahé kameny a opravit i jejich původní upevnění, které se místy po letech uvolnilo. Největší problém jim vznikl při dělení čtyř dílů koruny. Ty byly spojeny zlatými svorkami, které se musely nahřát, narovnat a pak při kompletaci zpětně ohnout," pokračuje. Nejen s touto technikou se setkali prvně, a protože netušili, jak kvalitní materiál původní tvůrci použili a v jakém je po staletích technickém stavu, obávali se, aby spony nepoškodili. "Náhrada původních kvůli historické hodnotě nebyla dovolena," říká Žatečka.
Další zapeklitá situace vznikla při samotném zadání. Kopie koruny musela být z finančních důvodů zhotovena ze stříbra, pouze na povrchu silně pozlaceného. Hrozily tepelné disproporce při dalších úpravách, ale i s tím si turnovští poradili. Poslední problém nastal při tvorbě kopií drahých kamenů. Přírodní v takové velikosti už dávno nebyly k dispozici, a navíc by jejich cena byla přímo závratná. Došlo tedy na zhotovení umělých, které v novém podniku Monokrystaly Turnov dokázali vyrobit. Bohužel, barevné vlastnosti ani lom světla neodpovídaly originálu a nebylo možné je použít. Pak brusič drahokamů, tehdy už nadějný student, přišel s nápadem použít sklo. Kupodivu, sklo z Železného Brodu se dalo do potřebných parametrů vhodněji vyrobit. "Haken pak po mnoha zkouškách ještě dokázal napodobit i kazy v originálních kamenech, takže ve skle zhotovil i povrchové nerovnosti a hrany, napodobil praskliny a upevňovací otvory, dokonce pomocí ohořelých dřívek a popele z cigaret v nich vytvořil i kresby, vzniklé nečistotami v přírodním materiálu. Výsledek byl dokonalý a koruna splnila jednu ze základních podmínek zadání. Byla na první pohled, a zejména pro laiky, naprosto k nerozeznání od originálu," vypráví bývalý ředitel školy.
Několik let nato byla kantorům turnovské školy svěřena i výroba dalších královských insignií, žezla a jablka (1979). Na to, jaký význam tehdy měla první prezentace šperků v Praze, ještě dnes Václav Žatečka vzpomíná.
"Přivedli nás, jako čestné hosty, uprostřed prohlídky pro veřejnost do širokých výstavních prostor. Po stranách místnosti stálo deset mužů v civilu. Ti byli stále ve spojení vysílačkami, po stranách skleněné vitríny stáli dva uniformovaní samopalníci. Když jsme totiž své práce poprvé přivezli k porovnání s originály, na tvářích odborné komise jsme nemohli přehlédnout úžas. Nejdříve se vzpamatoval velitel hradní ochranky. Odmítl naše práce převzít do té doby, než budou kopie oproti originálům nějak označeny. Jeho zástupce rychle odběhl a vrátil se s barevnými stužkami. Ty pak na naše práce přivázal, aby nemohlo dojít k záměně. A opravdu, ty stužky na nich ve vitrínách stále byly. Jeden z tehdejších hradních odborníků se k nám přitočil a řekl větu, kterou si pamatuji dodnes. Jestlipak víte, že jste se právě stali největšími padělateli v naší historii? To vše nás utvrdilo v tom, že jsme svoji práci skutečně udělali dobře."
Výstava korunovačních klenotů ve Vladislavském sále Pražského hradu bude otevřena už jen do neděle19. května 2013, denně od 09.00 do 18.00 hodin.Vstup je zdarma.
OTAKAR GRUND


Abstract: Jméno mu dal jeho nejslavnější rodák. I když se totiž toto území obklopené vodami Egejského moře na dohled tureckého pobřeží jmenuje Kos, nejčastěji se o něm totiž hovoří jako o ostrově Hippokratově. A právě tam míří naše následující kroky.

S kamerou na cestách za antickými skvosty řeckého ostrova Kos

V souostroví Dodekanes (Dvanáctiostroví) je třetí největší, má rozlohu 290 kilometrů čtverečních – a na nich až překvapivě bohatou turistickou nabídku.
Ačkoliv většina ostrova Kos je plochá a jak stvořená pro cestu na kole, na jihu se zdvíhá nápadný hřeben pohoří Dikeos a nad hladinou moře ční více než o 800 metrů. Na úpatí je řada půvabných horských vesnic, na severu krásné pláže a na východě – na východě je počátek naší cesty.
Zahajujeme ji v hlavní městě, které se jmenuje rovněž Kos. Na úvod se projdeme zdejším přístavem Mandraki a vstoupíme do rozsáhlé pevnosti, kterou ve 14. a 15. století vybudovali johanité.
Poblíž stromu, kde sedával proslulý lékař
Vstup do pevnosti je poblíž tzv. Hippokratova platanu, což je strom, pod nímž údajně sedával sám slovutný lékař a učil své žáky. Platanu by tak muselo být přinejmenším 2400 let, s čímž ovšem odborníci nesouhlasí. Dřevina podpíraná lešením je ale i tak vskutku prastará – neboť titíž odborníci připouštějí, že jí je 500 až 2000 let.
:. S kamerou na cestách - Kos - Mandraki. Autor: Miroslav Šára/Právo
Území města Kos a blízkého okolí je vysloveně napěchovaná antickými památkami, mohu-li použít tohoto slovního obratu. Na úvod míříme do západní části města, kde archeologové odhalili helénské a římské stavby z 3. a 2. století př. n l.
Popsat, co je tu k vidění, by zabralo poměrně značný prostor, tak se alespoň zmiňme o jevech nejnápadnějších. Do oka tu možná úplně ze všeho nejrychleji padne 17 dórských sloupů, označujících dávný gymnasion čili místo, kde se mladá muži věnovali vzdělání a lehké atletice.
Jen pár kroků odsud se nacházejí pozůstatky římských veřejných lázní, na jejichž základech vyrostla raně křesťanská bazilika. Pokud se tu budete pohybovat, určitě budete kráčet po kamenné římské ulici zvané Via Cardo – na několika místech jsou tu vidět vyryté stopy kol povozů.
Proti tomuto nalezišti – stačí jen překonat rušnou ulici – stojí skvostné římské divadlo z druhého století, tzv. odeion. I dnes se tu ještě občas hrají divadelní představení či pořádají koncerty. Diváci při nich sedí v 15 řadách mramorových sedadel – některá jsou v původním stavu.
Nedaleko přístavu i pevnosti je vchod do Agory čili antického hospodářského i společenského střediska města. Až do roku 1933 bylo zastavěno, jenže pak archeologům pomohlo ničivé zemětřesení, které zástavbu srovnalo se zemí a dovolilo proniknout k architektonickým počinům výrazně starším.
Nejstarší památkou tu jsou dva znovu vztyčené sloupy s kladím ze 4. století př. n. l. Středem území se táhnou zbytky dávných městských hradeb, sloupy s korintskými hlavicemi dávají na vědomí, kde stával Afroditin chrám z 2. století př. n. l. Všechna tato naleziště jsou volně přístupná.
:. Antické památky ostrova Kos. Autor: Miroslav Šára
Okrsků, které jsou zasvěceny bohu lékařství Asklépiovi, je v celém Řecku prý na tři sta. Nejproslulejší je ovšem právě ten, který se nachází na ostrově Kos – zhruba čtyři kilometry jižně od centra jeho metropole. Řeč je o Asklepieionu.
Také zde se člověk ocitne obklopen antickými památkami, které berou dech. Nejstarší tu jsou základy Apollónova chrámu ze 4. století př. n. l. se sedmi znovu vztyčenými sloupy s korintskými hlavicemi. Zhruba o dvě staletí mladší je Asklépiův chrám stojící na nejvyšší ze tří teras, které komplex vytvářejí. Právě z té je nejkrásnější výhled – vidět je část ostrova, ale i turecké pobřeží.
Právě zde si člověk ovšem připomene, proč se tomuto ostrovu říká Hippokratův po proslulém lékaři. Podobně jako všechny ostatní i tento okrsek tvořily léčebné lázeňské ústavy a pozůstatky budov, jež sloužily pacientům, jsou tu stále k vidění.
Kultovní obřady byly totiž jen jednou částí – lékařská pozorování a léčebné diety další. Dodejme, že Hippokratův názor, podle něhož nemoci vznikají narušením harmonie "šťáv" v lidském těle, byl uznáván až do předminulého století.
:. Chrám Asklepieion. Autor: Miroslav Šára


Abstract: Největší vyostření v Evropě od dob studené války vyžaduje od zdejších politiků, aby přestali pohodlně argumentovat, že vůči imperiální kremelské rozpínavosti nelze nic dělat. Je chvíle nabídnout Ukrajincům zbrojní pomoc.

Hlavní padouch triumfuje, ukousl už celý Krym

Ruský postup na Ukrajině je tak imperiálně bezohledný a neomalený, že věru těžko vybírat z množství chmurných historických paralel, které vytanou na mysli. Je tu často zmiňovaná podobnost se Sudety za hitlerovského Německa či se Stalinovým zabráním pobaltských států v roce 1940 nebo také s Gruzií v roce 2008, kdy vpád ruských vojsk pojistil vítězství proruského separatismu v abchazské a jihoosetské části té země.Luboš Palata: Slováci to nemají lehké. Volí prezidenta do neklidných časůKalendář Aleny Slezákové: Smrt na loveckém zámečkuMF DNES v počítači nebo v iPadu/iPhonuJenže všechny tyto dějinné zkušenosti, ať už je lze, či nelze napasovat na nynější dění, mají jednoho společného jmenovatele. Týká se hlavního protagonisty. Vladimir Putin je nebezpečný padouch. Chce ukusovat teritoria cizích států, aby posiloval svoje postavení. Proto by bylo hloupé myslet si, že se jeho hlad Krymem nasytí.ON-LINE: Dění na Krymu a Ukrajině podrobně
REFERENDUM: Drtivá většina zvolila připojení k Rusku
REPORTÁŽ: Na Krymu vládne napětí a strach
KRYMSKÝ TATAR: Už se odsud ani nehnu
POLITOLOG: Putin dělá jenom to, co od něj Rusové očekávají
MOBILIZACE: Kyjev povolal do zbraně 40 000 záložníků
VÝZVA SOBOTKOVI: Nedávejte Rusům víza, zmrazte jim kontaNad výsledky nedělního referenda o připojení poloostrova k Rusku se lze jen cynicky usmát. Jak asi mohla taková věc dopadnout v kraji, který byl už za Stalina genocidním způsobem vyčištěn pro následné osídlení ruskojazyčným obyvatelstvem a kde se dnes nachází velká ruská námořní základna?
Navíc, pokud se na chvíli nad vším zamyslíme, když si lidé vybírají budoucnost, měli by mít především dostatek času, aby prodebatovali všechna pro a proti. Viz třeba diskuse, které se vedou v souvislosti s referendy o skotské a katalánské nezávislosti, chystanými v druhé polovině roku. Na Krymu žádný takový čas na reflexi nebyl.
Místo debatních arén se lidé dočkali jen masáže ve stylu bolševické propagandy, podle níž zůstávat v rámci ukrajinského státu by znamenalo vydat se všanc fašistům v košilích s klikyháky. Proč krymští politici nepozvali nějakého významného politika z Kyjeva, aby jim vysvětlil svůj pohled na věc a ukázal, že nic takového na sobě nenosí?
Putin kráčí po silnici vydlážděné Stalinem. Celé hlasování není nic než účelové doprovodné divadlo. A zde v Česku si můžeme naivně myslet, že jsme dostatečně daleko.
Prostě že ta silnice nepovede až sem a roli dalších obětí sehrají jiní. Možná - jenže zároveň máme s kremelskou chamtivostí svou vlastní hořkou zkušenost. Z toho vyplývá odpovědnost varovat ostatní, zejména země položené západněji, aby se co nejrychleji vyléčily z případných iluzí o povaze moskevského režimu. Takže - dělají to naši politici? Stavějí mezinárodní hráz proti Kremlu? Kdo z těch ve výkonných funkcích byl v tomto ohledu dosud výrazný?
Nikdo.
Nebezpečí pro země v relativně bezpečné vzdálenosti jako Česko spočívá především ve společenském znejistění. A v takových situacích, jak známo, jeví lidé tendenci dávat průchod svým obavám a frustracím třeba i tím, že ve volbách hlasují pro nějaké šílence či dobrodruhy. Bylo by zkrátka tuze pomýlené očekávat, že případné budoucí uzurpace ozbrojenců v neoznačených uniformách prováděné někde za humny povedou u nás k rozumnosti a národní semknutosti ve vzdoru proti Rusku.Zobrazit fotogaleriiNepovedou.
Často zaznívá, že za Ukrajinu stejně nikdo ze zahraničí nepůjde bojovat. A že sankce zvažované Evropskou unií a Spojenými státy sice budou lepší než nic, jenže nakonec stejně zvítězí snaha s Ruskem zase obchodovat. Přesně tak. Bojovat se nikomu nechce a sankce jsou spíše berličkou pro pocit morálního zadostiučinění než účinným nástrojem, jak padouchům vyrazit dech.
Země, jako je Česko, však mohou napnout své politické síly, aby Severoatlantická aliance například uspořádala ve zdejší části světa co největší vojenské cvičení. Zároveň může Praha učinit významné gesto, když ukrajinské vládě nabídne zbraně, pokud by Putin ve svém zabírání území pokračoval a v zemi by vypukla válka. A nabídne jí též k dispozici vojenské instruktory, třeba ty ostřílené se zkušenostmi z Afghánistánu.
Zejména může oživit i myšlenku, aby Spojené státy přece jen umístily do naší země protiraketový radar, hlídaný kontingentem o předpokládaném počtu až dvě stě vojáků.
Jistěže je jasné, že Barack Obama bohužel není v tomto stejný harcovník, jako byl George W. Bush, jenže i tak ať to zazní.
"Kryminálka", kterou právě sledujeme, se vyznačuje jednou věcí. Není pochyb o tom, kdo jsou gangsteři. Oběti jsou také jasné. Jenže kde jsou policisté? Nejsou, a právě proto je nutné se zvednout a intenzivně, odhodlaně dělat alespoň to málo, co lze.


Abstract: Britská nízkonákladová letecká společnost easyJet hodlá překonat přicházející krizi s pomocí firemních klientů. V Praze jich má zatím málo, a tak se právě na propagaci této destinace zaměří. Firemní klienti totiž aerolinkám přinášejí několikanásobně vyšší příjmy za pasažéra než běžní cestující.

EasyJet cílí na byznysmeny. Platí víc a pomohou aerolinkám překonat krizi

Firemní klienti zaujímají v portfoliu britských aerolinek zhruba 18 procent cestujících. Vzhledem k tomu, že často plánují své lety na poslední chvíli, platí za letenky několikrát vyšší cenu než ostatní cestující.Tak například manažer, který by chtěl zítra v noci odletět z Prahy na letiště Gatwick u Londýna a kupoval by si letenku teprve dnes, by za cestu na druhé největší britské letiště zaplatil 2 719 Kč. Pokud by si stejný let naplánoval v předstihu až na 1. února 2012, zaplatil by dnes jen 789 Kč. Manažeři ale své schůzky takto dopředu většinou neplánují a díky tomu na nich aerolinky vydělávají. "Zhruba pětina našich firemních zákazníků nám přináší větší příjmy než zbývajících osmdesát procent cestujících," říká manažer easyJetu pro severní Evropu Thomas Haagensen. Britská nízkonákladová společnost vznikla v roce 1995. Založil ji řecko-britský milionář Sir Stelios Haji-Ioannou. On a jeho příbuzní drží nyní ve firmě většinový podíl, zhruba 38 procent akcií. Vedení firmy má však s většinovým akcionářem napjaté vztahy. V minulosti firmě například hrozil, že přijde o značku easy, pokud se budou její lety opožďovat. Vedení firmy s ním také složitě vyjednává o výplatě speciální dividendy.
Společnost sídlí v britském Lutonu. Nyní má zhruba 7 300 zaměstnanců. Pracuje pro ni 1 900 pilotů a zhruba 4 500 členů palubního personálu.
Tržby firmy v uplynulém finančním roce stouply o 16 procent na 3,45 miliardy liber.
Firma provozuje téměř 600 linek ve 30 zemích, které zajišťuje 200 letadly. Z Prahy létá do Londýna (Gatwick, Luton), Paříže, Milána, Amsterodamu, Bristolu a Lyonu."Vedle rezervací na poslední chvíli utrácejí více také za další služby, jako je přednostní odbavení na letišti, následná cesta k hotelu či ubytování. Rádi si na palubě dopřejí také občerstvení či kupují dárky," vyjmenovává Haagensen důvody, proč jsou firemní klienti atraktivní.Dalším důvodem je také to, že firmy vysílají své zaměstnance na služební cesty do zahraničí v průběhu celého týdne, což aerolinkám přináší pravidelný příjem a snižuje závislost na lidech cestujících výhradně na dovolenou v létě či na krátký víkendový pobyt.EasyJet se začal na firemní klientelu zaměřovat letos, což mu přineslo zhruba pětinový růst v tomto segmentu zákazníků. Pokračovat v tom bude i nadále a výrazněji chce posílit své úsilí hlavně v Praze, ta totiž z pohledu podílu firemních klientů pokulhává za ostatními destinacemi. Ruzyňské letiště totiž "nabírá" jen 13 procent firemních klientů, evropský průměr je 18 procent."Praha je pro navýšení firemních klientů dobrým místem. Je dobrým turistickým cílem pro zahraniční klientelu i dobrým místem pro byznysmeny z Česka," vysvětluje Cath Lynnová, ředitelka oddělení zákazníků a tržeb.Že je Praha pro easyJet atraktivní, doložila také poslední firemní čísla. Počet zákazníků nízkonákladové společnosti v uplynulém finančním roce (končí v září) stoupl o 12 procent na 54,5 milionu. V Praze se ale zvyšoval rychleji, konkrétně o 16 procent. EasyJet se proto podle Lynnové zaměří na propagaci firemních lákadel, jako je možnost vytisknout si letenku až dva měsíce předem (aerolinky většinou umožňují odbavení po internetu teprve 24 hodin před odletem, což znevýhodňuje cestující, kteří v tu dobu nemají přístup k internetu), či zakoupení takzvané volné letenky (flexi fare), která lidem umožňuje měnit termín odletu."Příští rok také plánujeme zvýšit počet letů z Prahy do italského Milána a rozšířit propagaci pražské destinace i přes úřady cestovního ruchu či velké cestovní agentury," dodává Haagensen.Firmě do září stouply příjmy o 16 procent. V následujícím fiskálním roce ale aerolinky očekávají kvůli nejisté situaci v Evropě nižší poptávku. Důraz na firemní klienty by je však měl udržet nad vodou a navýšit příjem podle současných odhadů až o pět procent.


Abstract: Sociální demokracie v úterý představila šestici návrhů, kterými chce zabránit, aby exekuce strhávaly do dluhové pasti stále více lidí. Stínový ministr spravedlnosti za ČSSD Jiří Dienstbier upozornil, že loni přesáhlo finanční zadlužení domácností 1,1 biliónu korun.

ČSSD představila plán na zkrocení exekutorů

Za rok 2010 bylo celkem nařízeno 701 900 exekucí. ČSSD kritizuje, že se dluh ve výši tisíc korun může vyšplhat i na dvacetinásobek. Poukazuje také na to, že je dlužníkům někdy zabavován i majetek v řádově vyšší hodnotě. Například rodinný dům, a to zcela bez ohledu na výši vymáhané částky, aniž by existovala možnost dobrovolně uhradit dluh ještě před soudním řízením.
"Sociální demokracie musí omezit velmi výhodný byznys, kterým se v současné době vymáhání zejména drobných pohledávek stalo. I malé dluhy se mají platit, ale nesmí se stát nástrojem zbytečné ekonomické likvidace dlužníka," uvedl v úterý Dienstbier. Návrhy ČSSD počítají s povinností nejprve písemně dlužníka vyzvat k uhrazení pohledávky a teprve poté moci přikročit k případnému soudnímu řízení a následné exekuci.
"Pokud věřitel dlužníka napřed ke splnění závazku nevyzve, nebude mít nárok na úhradu nákladů řízení, jejichž získání je často motivem k podávání žalob. Zásadně chceme omezit výši sankcí vyplývajících ze smluvních závazků k zaplacení peněžité částky na maximálně trojnásobek zákonného úroku z prodlení. Jde o opatření proti lichvářským podmínkám ve smlouvách," vysvětlil Dienstbier.
ČSSD se přitom nezamlouvají návrhy ministra spravedlnosti Jiřího Pospíšila (ODS). Odmítá, aby byla přenesena pravomoc o nařízení exekuce ze soudů na exekutory. Podle soc. dem. by se tím jen posílila moc exekutorů. Za zcela nevhodný označila ČSSD záměr rezortu spravedlnosti zrušit soudní výkon rozhodnutí na peněžité částky.