Abstract: Hodně smutný. O lásce dvou mladých lidí, do které zasáhla nemoc a smrt. O jednom mladém malíři a nešťastné švadlence...

Příběh schovaný do obrazu

Josef Mánes - Švadlenka (1858-1859) (internet)Adolf Kosárek, kresba V. BarvitiaOn se jmenoval Adolf Kosárek a narodil se v Herálci u Humpolce roku 1830. Tatínek byl důchodním na panství Trauttmansdorfů
a pro syna naplánoval úřednickou kariéru taky. Adolf se dobře učil, a tak v roce 1847 nastoupil jako písař na arcibiskupském statku. Už dávno maloval, hlavně krajiny. A šlo mu to tak dobře, že když jeho obrázky jednou uviděl pan direktor, ukázal je arcibiskupovi Bedřichu Schwarzenbergovi. Štěstí a vysoký církevní hodnostář rozhodli o příštím životě talentovaného mladíka. Dostal stipendium, se kterým ho pan arcibiskup poslal
na pražskou akademii.Adolf se usadil v Praze a začal studovat u profesora Maxe Haushofera. Maloval tak skvěle, že už první rok začal prodávat. Krajiny byly totiž zrovna v módě a ty on opravdu uměl.
Však i jeho profesor byl na ně specialista. Vydělané peníze i stipendium pomohly Kosárkovi podniknout studijní cesty. Po vlastech českých, ale i do Alp a na Rujanu. Také několikrát vystavoval s Krasoumnou jednotou, a už v roce 1854 slavil úspěch. Měl hodně přátel a nejvíc se prý kamarádil s Josefem Mánesem. Ten je pro náš další příběh hodně důležitý.Také v soukromém životě se Adolfovi dařilo. V domě U Černého Beránka ve Valdštejnské ulici se zamiloval do dcery své bytné. A švadlenka Františka Pokorná ho taky moc milovala. Začali chystat svatbu. Budoucnost se zdála růžová...Zimní noc, Adolf Kosárek, 1857Jenže zrovna, když Kosárek začínal být slavný, přišla nemoc. Tuberkulóza. V roce 1858 vlastně ortel smrti. A teď si pořádně prohlédněte obraz Josefa Mánesa Švadlenka. Prý je na něm Adolfova Františka ve chvíli, kdy se dozvěděla o snoubencově chorobě. Zrovna si šila svatební šaty. Na stěně pokoje visí obrázek Panny Marie Karlovské, ochránkyně budoucích matek...Dům U Černého Beránka ve Valdštejnské ulici (internet)Josef Mánes totiž býval častým Kosárkovým hostem, a tak prý do obrazu zakomponoval i typické klenutí bytu ve Valdštejnské ulici a řadu dalších drobností, které vedou k domněnce, že navždy zachytil jednu z nejsmutnějších chvíl života Františky Pokorné.A Adolf Kosárek? Moc neodpočíval.
Jeho malířská posedlost ho hnala z místa na místo. Neustále se vysiloval dlouhými vycházkami do plenéru, kde skicoval za každého počasí. Právě v této době namaloval svá nejkrásnější díla, ve kterých se dá najít i jeho zoufalství. Přesto se ale umělcův stav zlepšil natolik, že se s Františkou oženil a dočkal se i narození dcerky.Osamělá krajina, Adolf Kosárek, 1858 (internet)Pak ale souchotiny udeřily znovu a v plné síle. Adolf Kosárek, jeden z největších českých krajinářů,
zemřel 29. října roku 1859 v domě U Černého Beránka. Nebylo mu ani
třicet let...


Abstract: Zatímco v minulém článku jsem chtěla v zásadě jen naznačit, že se nějaký Festival fantazie vůbec konal, teď bych se chtěla věnovat myšlenkám, které mne v souvislosti s ním napadají. Možná to můžete vnímat jako takovou naivní oslavnou báseň, a do jisté míry budete mít pravdu. Podstatou tohoto článku má být tak trochu oslava toho, že to s tím naším světem nejde ještě tak úplně z kopce. Ale k tomu se teprve dostanu. Začala bych tou o těch starých dobrých časech a o tom, jak je ta dnešní mládež ale vážně hrozná...

A ještě k té fantazii

Protože
něco podobného slýchám poměrně často. Dnešní děti přece nemaj" vůbec o nic
zájem, mládež je drzá a neschopná a z absolventů škol jsou samí young potentials, tedy v překladu mé máti mladé
hyeny s ostrými lokty, avšak nulovou ochotou k upřímnosti a tvrdé práci.
Podle
některých členů Klubu skeptiků Sisyfos, na jejichž semináře čas od času
zavítám, je téměř zázrak, umí-li se absolvent VŠ plynně vyjádřit ve své vlastní
mateřštině, písemný zápis bez hromady hrubek a kůl mluwy je pak pravým božím zjevením.
Vzhledem k tomu, že většina zmíněných na Boha ani na zázraky nevěří, jistě si
umíte představit jejich skutečný postoj k současné mládeži.
A pak
se zjeví Festival fantazie a s ním nějaké dvě tisícovky převážně mladých
návštěvníků, kteří nejen že jeví zájem o řadu tak bizarních věcí, jako jsou
kultura, knihy či fyzika, oni jsou dokonce schopní a ochotní za pouze
symbolické finanční ohodnocení (z vlastní zkušenosti mohu všem závistníkům
oznámit, že ohodnocení ani zdaleka nepokryje náklady na samotný pobyt na
festivalu) vést vlastní programové linie či přednášet na nejrůznější témata.
Festival
fantazie, největší con (fanouškovské setkání) ve střední a východní Evropě, v
sobě sdružuje řadu programových linií opírajících se o známé i méně známé
seriály a literární díla především, ale nikoli výhradně z oblasti silné trojky
(science fiction, fantasy a hororu), dále pak přednášky o vědě (biologii,
fyzice, chemii apod.), historii, pohanských náboženstvích a magii, filmových
žánrech i řadě filosofických směrů. Na své si přijde fanoušek pohybových
aktivit (v rámci MoveConu, FightConu a dalších akcí) i stolních, počítačových a
RPG her, nebo třeba někdo, kdo si chce jenom v klidu poklábosit s přáteli nad
kouskem grilovaného masa, případně navštívit několik zajímavých filmů. Takhle
nějak by mohl vypadat (a pokud mne paměť neklame, takhle nějak i vypadá)
oficiální PR text festivalu. A věřte, že vám (moc) nekecají.
To, co
je podle mého názoru na Festivalu to podstatní ale není nepochybně pestrý mix
programu a vzhledem k časovým a finančním podmínkám organizátorů až neskutečná
řada služeb (od zajištění ubytování a stravování po dobu festivalu přes
internet zdarma hned na několika vyhrazených místech až po plánovanou mateřinku
pro very young potentials). Tím podstatným jsou právě návštěvníci.
Představte si svět, ve kterém vás mladí lidé
zastavují na chodbách a ptají se na zdroje k vašim přednáškám. Během programu s
vámi diskutují o všem možném, zcela jasně a srozumitelně vyjadřují svůj názor,
doplňují vaše informace o nová fakta a, co je nejkrásnější, chtějí vědět víc!
Samozřejmě nemohu mluvit za všechny
návštěvníky, všechny přednášející a všechny ostatní (ne)náhodné kolemjdoucí.
Jistě se i na FF najdou lidé, kteří tam přišli především pít a dělat bordel.
Jistě se také najdou přednášející, kteří bojovali s naprosto pasivním či
dokonce netolerantním publikem setkala jsem se například s člověkem, který
tvrdil, že se při některých přednáškách zabývajících se novopohanstvím pouze
bavil vygumovaností přednášejících, kteří, no považte!, skutečně věřili tomu,
co přednášeli (fakt nehorázné!). Dotyčný se tímto svým postojem dokonce
chlubil, což moje nadšení ohledně některých návštěvníků festivalu zase poněkud
ochlazuje. Pro klapky na oči si totiž nemusím jezdit do Chotěboře, v Praze jich
máme dost.
Přes
tyto drobné prohřešky proti dobrým mravům však musím trvat na vysoce kladném
ohodnocení průměrného návštěvníka festivalu. Řada fanů je pochopitelně zacílená
především na svou konkrétní oblast zájmu, ale ať už je touto oblastí nějaké
konkrétní literární dílo (např. Herbertova Duna) nebo "jen" televizní
seriál (LOST, Star Trek, Heroes, Xena, Stargate apod.), pořád je tu jedna věc,
která je povyšuje nad řadového konzumenta masové zábavy. Tou věcí je hlubší
zájem a ochota investovat čas a úsilí do poznávání předmětu jejich zájmu.
Fanové se aktivně zajímají o autory, herce, psychologii postav, reálnost
(příkladem budiž přednášky typu Fyzika Babylonu 5) scén, přidruženou
fan-fiction a podobně. A od toho je pak už jen krůček k zájmu o další oblasti
(fyziku jako takovou, širší literární oblast, filmové vědy atd.).
Pokud
mohu soudit z nejrůznějších reportáží a mediálních zpráv vůbec, obvykle se cony
zařazují do rubriky "zvířátko na konec". Reportéři udělají několik
rozhovorů s lidmi v maskách a kostýmech (obvykle na téma "proč máš proboha
na sobě ten směšný kostým?!"), občas někde probleskne i záběr na pár
rekvizit ("ti blázni tam mají dokonce papírovou hvězdnou bránu!
kůůůůl!") a tím to zhruba hasne. Jako by byl typický návštěvník podobné akce
jenom podivín, který se potřebuje obléci do kostýmu a utéct z reality, místo
aby si k tomu pivu sedl pěkně v civilu jako my, spořádaní občané. Skryto
televizním kamerám zůstává to množství práce, nadšení, času, zkušeností, peněz
a dalších investic, které za takovou akcí stojí. Lidé, kteří se na Festivalu
fantazie podílejí, ať už jako organizátoři, vedoucí programových linií,
přednášející nebo "jenom" řadoví návštěvníci každý rok (a bylo to už
letos po čtrnácté!) prokazují své schopnosti, znalosti, zájem a ochotu se
pustit do něčeho, co přinese radost mnoha dalším lidem. Část z nich se stará o
program a služby, část vytváří publikum a atmosféru. Bez libovolné z těchto
složek by to nefungovalo. Před každým jednotlivcem z těchto lidí hluboce
smekám. Nejsou to jenom zvířátka na konec televizních zpráv, jsou to mladí
lidé, jaké byste si měli přát: mají schopnosti a především jsou ochotní se
zakousnout do něčeho, co je výrazně převyšuje.
Že tam
občas něco nefunguje? Že jsou tam občas problémy? Že je to v našich diskusích
samá stížnost a hádka?
Aspoň
se snažíme.
A co
vy? Pomůžete nám za rok (nebo na podzimním speciálu) aspoň s tou atmosférou?


Abstract: Horské cesty na Benecku a v Peci pod Sněžkou chtějí ochránci Krkonoš vyčistit od aut. Od příštího léta proto cesty uzavřou automatickými závorami. Boudaři v první a druhé zóně zároveň musejí zlegalizovat svá parkoviště.

Horské cesty ochranáři vyčistí od aut, v Krkonoších zavedou systém závor

Cílem je snížit počet aut parkujících kolem horských bud a nepustit řidiče na některé cesty v první a druhé zóně národního parku. Správa Krkonošského národního parku (KRNAP) tím řeší zhoršující se dopravní situaci na horách.Ochranáři plánují umístit závory na horské cesty, které nejsou zásobovací a využívají je hlavně turisté. Mnohdy řidičům slouží pro zkrácení trasy. "Chceme je zneprůjezdnit, aby tam byl absolutní klid," zdůrazňuje končící šéf Správy KRNAP Jan Hřebačka. Odborníci správy parku v současnosti zpracovávají materiál nazvaný Optimalizace dopravní sítě na území národního parku. Vytipovali lokality, kde chtějí ověřit funkčnost závor s elektronickým ovládáním. V roce 2018 by se závora měla objevit nad Pecí pod Sněžkou u hotelu Děvín, kde začíná strmá a frekventovaná turistická cesta k Výrovce a Luční boudě. Další by měla být v oblasti Zadních Rennerovek a Bufetu Na Rozcestí, aby se celá lokalita uklidnila. "Předpokládáme, že od příští letní sezony by závory měly začít fungovat," naznačuje mluvčí správy parku Radek Drahný. Omezení se nedotkne majitelů horských bud a nemovitostí, kteří budou mít oprávnění k vjezdu stejně jako dosud.Další zvažovanou lokalitou, kde by se mohla objevit automatická závora, je asfaltová cesta na Rovinka v Benecku. "Využívají ji rodiny s dětmi, cyklisté a in-line bruslaři. Provoz aut to tam hodně komplikuje, řidiči si zde zkracují i cestu z Benecka do Špindlerova Mlýna," poznamenává Drahný.Závory jsou součástí širší dopravní koncepce. V loňském roce ochranáři rozjeli v první a druhé zóně národního parku pilotní projekt Krkonoše nejsou parkoviště, který podporuje také Svazek měst a obcí Krkonoše sdružující horské samosprávy. V této oblasti je téměř 300 hotelů a horských bud.Auta budou moct stát pouze na místech, která jsou k tomu určená a úřady schválená. Správa KRNAP bude vydávat speciální karty, jež osvědčí existenci úředně schváleného místa pro odstavení automobilů. Stání pro více než 10 vozidel už bude podléhat stavebnímu řízení.Bez této karty nebudou moct auta v národním parku stát. Dosud výletníkům stačila k parkování u boudy v chráněném území povolenka. "Věřím tomu, že v příštím roce se ukáže, že to má význam. Jsem přesvědčený o tom, že návštěvníci Krkonoš nechtějí vidět krásnou louku, na které stojí deset aut. Tohle zkrátka není pohled, který turista v Krkonoších očekává. Navíc to má i fatální důsledky na ochranu přírody jako takové. Musejí být nějaká pravidla," říká Jan Hřebačka, který v závěru roku skončí v čele instituce. Jenže plán se setkává i s kritikou. "Je to krok zpátky. KRNAP dvacet let toleroval, že auta stála okolo horských bud, teď už to nebude možné. Chápu, že je potřeba chránit přírodu, ale je hodně špatně, že o nás bez nás, kteří tady boudaříme a žijeme 20 let, rozhodují lidé z kanceláří, kteří tady ve většině případů ani nikdy nebyli," uvedla například Jana Dvořáková, která s manželem provozuje chatu Vatru, Novopackou a Moravskou boudu nad Špindlerovým Mlýnem (více čtěte v článku V Krkonoších hrozí zdražení dovolených).
Zajímá vás dění v krajích?
Za cenu jednoho vydání získáte všechny regionální přílohy.
Pokud by měli striktně dodržovat předpisy, zůstane jim pro všechny tři objekty s celkovou kapacitou 150 lůžek jen 15 parkovacích míst.Ochranáři budou mít možnost, jak nelegálně zaparkovaná auta z národního parku vykázat a jejich majitele pokutovat. Původně měla správa parku projekt uvést do praxe už letos v létě, přípravy se však protáhly. Pokud bude projekt úspěšný, rozšíří se i na třetí zónu národního parku, kde jsou řádově tisíce hotelů a penzionů. Podle Hřebačky to zabere další tři až čtyři roky.


Abstract: Jsou příběhy, které všichni dobře známe. Celé civilizace se nich odvozovaly. Jsou pro nás jistota. Tak to prostě bylo. Pak zjistíme, že řada z nich má víc verzí - a to vlastně velice odlišných. Že kdo ví, jak to vlastně bylo. Jednu takovou verzi příběhu, o kterém jste jistě přesvědčeni, že ho dobře znáte, vám nabízím.

Jak to bylo s Adamem a Evou

Bůh Člověk, neboli Adam žil v nebi s bohyní Ženou - Evou.
Byli nesmrtelní a šťastní.
Zlý bůh Horramu, stvořitel hmotného světa, jim záviděl. Chtěl jejich štěstí a chtěl Evu. Vtělil se tedy do podoby jedovatého hada. Ale věděl, že jen tak se k Adamovi, aby ho mohl uštknout, nedostane. A tak svými jedovými zuby vpravil jed do jablka, protože věděl, že Adam rád jí jablka. Poznání skryté v jablku tím otrávil.
Adam jablko ochutnal, snědl jed, a ten způsobil, že se Adam oddělil od své božské přirozenosti a vtělil se do těla smrtelného člověka. Ztratil svou nesmrtelnost a zapoměl i na svůj božský původ. Stal se vtěleným člověkem uvězněným ve svém těle a odděleným od svého božství.
Když to Eva viděla, snědla zbývající část jablka a sestoupila do hmotného světa s ním.
Tak hada obelstili.
Neztratili svou nesmrtelnost. Přestože jejich těla se stala smrtelnými, přes koloběh narození dalších generací si nesmrtelnost uchovali.
A had zcela neuspěl ani ve své touze zbavit je božství: Sice na něj zapoměli, ale nikdy o něj nepřišli. Zůstala v nich duše, jiskřička božství. Přes kterou se mohou vzpomenout na svou božskou podstatu a být šťastní.
Jestli se vám tahle verze příběhu líbí, musím přiznat, že bohužel nejsem autorem. Je ještě o pár staletí starší než ta, která se dostala do Starého zákona. Byla zapsaná někdy ve 13. století před Kristem v ugaritštině na území dnešní Sýrie. Originální tabulky (vzhledem k situaci můžeme říci naštěstí) odvezli do Amsterdamu archeologové už v roce 1929. Z ugaritštiny ji překládali profesorka Marjo Korpelová a Johannes de Moor z Protestantské teologické univerzity v Amsterdamu.
Tato ugaritská verze přběhu mi velmi dobře sedí do vnímání historie gnóze jako myšlenkového proudu, který se na Blízkém východě vyvíjel a krystalizoval velmi dlouho, nejspíš paralelně s judaismem a později křesťanstvím. Skoro bych řekl, že je starší a komplexnější než Píseň o perle. Umím si i představit možnost, že jádro příběhu Písně o perle je svým způsobem pokračováním příběhu Adama a Evy.
Jestli tuhle verzi znali albigenští, nebo zda opravdu byla zapomenutá celou tu dobu, to nevíme, určitě by se jim líbila také. Protože tenhle příběh je esencí gnóze. Kdo o gnózi nebo víře albigenských nikdy neslyšel, skoro mám pocit, tento příběh stačil, aby se z něj člověk dozvěděl to nejdůležitější; vyznání gnóze v sedmi odstavcích.


Abstract: Ministr spravedlnosti Jiří Pospíšil chce prosadit nový občanský zákoník, vidí ho jako šanci odpoutat se od komunistické minulosti. Zákoník se ale stará spíše o práva majitelů než nájemníků. Chce například učinit přítrž předávání bytů z generace na generaci.

Nový zákoník zakáže předávání bytů vnoučatům a osm lidí v garsonce

Zákoník přináší mnoho změn v nájemním bydlení, které posílí majitele bytů a omezí práva nájemníků. Na konečné podobě zákoníku ve čtvrtek část poslanců pracovala při výjezdním semináři v Krkonoších a pasáže týkající se bydlení budou ještě v pátek dolaďovat na ministerstvu pro místní rozvoj. Proč navrhujete jediný dlouhý "superzákoník", který nahradí i zákon o rodině a mnoho dalších?
Má to tak většina civilizovaných zemí. Občanské právo je celek, proto chceme dostat co nejvíc věcí do jednoho zákona. Třeba kupní smlouva může být jinak vykládána podle obchodního a jinak podle občanského zákoníku, a to lidem zbytečně ztěžuje život.
Jaké jsou největší problémy dosud platného zákoníku z roku 1964?
Můžeme jet paragraf po paragrafu a v každém najdeme nějaké nedostatky. Problémy jsou s dědickými právy, právy osob se zdravotním postižením... Dodnes u nás platí také velmi nehumánní socialistická praxe, kdy máme obrovské množství lidí zbavených způsobilosti k právním úkonům soudem. Platné občanské právo bohužel odráží filozofii totalitního státu.
Očekáváte, že návrh projde parlamentem hladce?
Jsem optimista. Zatím jsem v koalici konkrétní protest proti novému zákoníku nezaznamenal.Je to potřeba. Vztahy mezi nájemníky a majiteli bytů jsou často tak vyhrocené, že se obě strany chytají každého slovíčka v zákoně.Ministerstvo pro místní rozvoj do něj například doplnilo důležité pravidlo, že v případě sporu rozhodne o výši nájmu soud – jde o aktuální opatření při probíhající deregulaci nájmů. Majitelům má zabránit v nepřiměřeném zdražování. Ministerstvo vedené Kamilem Jankovským (VV) také vytvořilo vlastní verzi některých paragrafů, většinou ještě tvrdší než ministerstvo spravedlnosti. Oba úřady se nejprve budou muset dohodnout. Zmírnění pro nájemníky se však logicky nedá čekat.Zákoník například zamezí oblíbené praxi, kdy babička přihlásí do městského bytu vnuka a ten ho pak může vesele užívat i po její smrti, takže řetěz lidí by si mohl nájemní smlouvu na dobu neurčitou předávat třeba do konce světa. "Vnuk" bude moci podle návrhu zůstat v bytě jen dva roky, pak mu nájem skončí. Známý obhájce nájemníků, poslanec ČSSD Stanislav Křeček, proti takovému přitvrzení nic nenamítá, dokonce s většinou pasáží v zákoníku souhlasí. Protestuje však proti "výbušnější" větě, podle které majitel může žádat, aby v bytě žil jen "počet lidí přiměřený jeho velikosti". Jde o zákon proti přeplněným bytům. "Co to znamená? Žena bydlí v bytě 1+1, má dvě děti, narodí se jí třetí. A co? Zakážou jí ho přihlásit?" ptá se Křeček. Podle něj je tato část návrhu protiústavní.Navíc hned vedle je dost podobná věta, která Křečka také dráždí: "Majitel má právo vyhradit si souhlas s přijetím každého nového člena, když pronajímá zařízený byt" (ve verzi ministerstva pro místní rozvoj dokonce i byt nezařízený). Náměstek ministra spravedlnosti František Korbel pasáž hájí. "O nepřiměřený počet osob půjde tehdy, pokud v bytě objektivně nemohou žít v hygienicky vyhovujících podmínkách. Na členy rodiny se pasáž nevztahuje," tvrdí Korbel.Milan Řezníček, který vlastní a pronajímá byty v Praze a Berouně, považuje paragrafy regulující počet lidí v bytě za nadbytečné. "Mohou zabránit tomu, aby v malém bytě bydlelo osm zahraničních dělníků a majitel s tím nemohl nic dělat. Ale jinak je mi jedno, jestli nájemník má dvě nebo tři děti. Přiměřený počet lidí v bytě je navíc daný kulturou. Jinak to chápou lidé v Praze a jinak lidé, kteří se sem stěhují z východu Slovenska," říká Řezníček.Podle něj dnes stejně většina majitelů uzavírá s nájemníky smlouvu na dobu určitou – nejčastěji na rok – takže nepohodlné nájemníky může snadno vystrnadit.Řezníček by naopak uvítal, kdyby mu zákon umožnil snadněji vystěhovat nelegálního nájemníka. "Dnes musím podat žalobu k soudu a vše trvá rok a půl," dodává.Návrh ministerstva pro místní rozvoj počítá i s povinností nahlásit majiteli "dlouhodobou návštěvu", protože mnozí bydlící načerno předstírají, že jsou hosté. "Návštěva delší než dva měsíce už by se měla hlásit," vysvětluje mluvčí ministerstva pro místní rozvoj Jana Jabůrková.


Abstract: Místopředsedkyně zdravotního výboru Sněmovny a poslankyně za ODS Lucie Talmanová v diskusním pořadu televize Prima Nedělní partie odmítla volbu nového ředitele Všeobecné zdravotní pojišťovny (VZP) jako netransparentní. Šéf pojišťovny by měl podle ní vzejít ze standardního výběrového řízení. Její protivník v duelu, ministr zdravotnictví David Rath (za ČSSD), ji za to nařkl z neznalosti zákona o VZP.

Poslankyně ODS odmítla volbu nového šéfa VZP jako netransparentní

Poslankyni ODS Lucii Talmanové se nelíbí způsob, jakým je volen nový ředitel VZP. Vláda do funkce navrhla současného ředitele Všeobecné fakultní nemocnice v Praze na Karlově náměstí Pavla Horáka. V současnosti vede VZP prozatímní ředitel Josef Čekal. "Proč nemůže zůstat ve funkci stávající ředitel? Proč není na tak důležitou funkci vypsáno standardní výběrové řízení? Proč se hlasuje o jediném kandidátovi navrženém vládou?" ptala se Talmanová a dodala, že pro Horáka ve Sněmovně ruku nezvedne, protože se jí jeho výběr nezdá transparentní.Ministr zdravotnictví David Rath, který Talmanové v úvodu debaty předal kytici, vzápětí poslankyni obvinil, že ani nečetla schválený zákon o VZP, který stanovuje pravidla pro výběr ředitele největší zdravotní pojišťovny. Podle zákona volí šéfa VZP poslanci na návrh vlády.Rath připomněl, že Sněmovna zákon přijala s pozměňovacími návrhy Senátu, kde má výrazné zastoupení ODS, a že zákon podepsal i prezident, na jehož adresu ministr neopomněl připomenout, že je čestným předsedou nejsilnější opoziční strany.Mezi třemi body, které by chtěl Rath uskutečnit, pokud by po červnových volbách znovu usedl do křesla ministra zdravotnictví, uvedl stabilizaci VZP, vznik sítě neziskových nemocnic a přípravu zákonů pro zavedení komerčního zdravotního připojištění."Víme, které zákony jak upravit, aby začalo fungovat komerční připojištění na nadstandardní péči, které by mělo být spuštěno do konce roku 2007," řekl Rath. Ministr se také opět postavil proti privatizaci nemocnic a zdravotních pojišťoven. Oba politici se také střetli nad ministrovým návrhem vzniku sítě neziskových nemocnic, který nedávno zamítl Senát. "Zpětně posiluje roli státu ve zdravotnictví. Ekonomové nad ním musejí plakat," poznamenala Talmanová a dodala, že kraje znají svou situaci v dostupnosti zdravotní péče lépe než stát. "Nechme kraje rozhodovat o péči pro své občany," vyzvala poslankyně ODS.Podle ministra Ratha je role státu v péči o pacienty zakotvena v Ústavě. "Ústava říká, že za dostupnost péče ručí stát. Kdyby proběhla privatizace nemocnic v krajích, toto ústavní pravidlo je prázdné," řekl k tomu Rath.Rath v debatě uvedl, že Česko má v Evropě nejširší portfolio plně hrazených léků. Ministr připomněl, že během příštího týdne vyjde v Právu seznam dvou tisíc léků, které jsou hrazeny pojišťovnami. Talmanová ale namítla, že když budou pojišťovny hradit i běžné přípravky, nezbudou jim peníze na plnou úhradu drahých léků. "Nehraďme ze zdravotního pojištění banality," vybídla poslankyně.Na dotaz ohledně vzrůstajících doplatků za některé léky zopakoval Rath doporučení, ať pacienti žádají u lékařů plně hrazený ekvivalent, nebo ať nakupují v nemocničních lékárnách, kde jsou doplatky nižší. Lékárníci se už v minulosti proti tomuto doporučení ohradili, protože podle nich vybízí k nerovné soutěži. Na výtku Lucie Talmanové, že ČSSD neudělala za osm let v lékové politice vůbec nic reagoval ministr překvapivým přiznáním, že její základy byly už za vlády ODS nastaveny poměrně dobře.


Abstract: Už potřetí soud v Brazílii nařídil tamním operátorům, aby zablokovali populární internetovou aplikaci WhatsApp, která umožňuje bezplatné zasílání textových zpráv. Soudkyně Daniela Barbosa rozhodla o blokování kvůli tomu, že Facebook – provozovatel této služby – nespolupracoval při vyšetřování. Informoval o tom britský server Guardian.

Brazilský soud zablokoval WhatsApp. Opět

Ze stejného důvodu zablokoval soud WhatsApp už loni v prosinci a letos v květnu.
Hlavní problém je v tom, že zástupci Facebooku odmítli brazilským vyšetřovatelům zpřístupnit svá data, jež by pomohla s vyšetřováním trestní kauzy. Případem se zabývají soudy již více než půl roku, a protože zástupci zmiňované sociální sítě své stanovisko nezměnili, Barbosa nechala WhatsApp tento týden zablokovat na neomezeně dlouhou dobu.
V rozsudku se přitom pozastavovala nad tím, jak Facebook pohrdá brazilskými zákony a zároveň i soudy.
Sluší se nicméně podotknout, že blokace stejně jako v minulých případech trvala pouze pár hodin. Následně ji soud vyšší instance, konkrétně soudce Ricardo Lewandowski, zrušil jako neoprávněnou.
"Historie se opakuje. Stejně jako v předchozích případech jsou milióny lidí odříznuty od přátel a blízkých," okomentoval nařízení soudkyně o zablokování služby šéf společnosti WhatsApp Jan Koum.
WhatsApp se v Brazílii těší nebývalé popularitě. Podle dřívějšího prohlášení šéfa Facebooku Marka Zuckerberga službu používá přes 100 miliónů obyvatel, tedy polovina tamní populace. Ti už v minulosti reagovali podle serveru Quartz na opakované zablokování služby prakticky okamžitě – začali používat konkurenční mobilní aplikace, které také nabízejí posílání zpráv na chytrých telefonech a tabletech zadarmo.
Například tvůrci aplikace Telegram uvedli, že během druhé blokace jim přibyl více než milión uživatelů. Mimochodem už v prosinci, kdy byl WhatsApp také na příkaz soudu zablokován, jim mělo přibýt šest miliónů uživatelů.
I přes všechny zákazy a odliv uživatelů zůstává služba společnosti Facebook v Brazílii nejpopulárnější. Používá ji 96,2 % uživatelů chytrých telefonů, pro srovnání například klasické SMS zprávy posílá jen 77,7 % uživatelů.


Abstract: Ministři zahraničí NATO odsoudili rozsáhlou militarizaci anektovaného poloostrova Krym a plány Moskvy na posilování vojenské přítomnosti v Černém moři. Za znepokojující pak označili výroky ruských představitelů o možném rozmístění jaderných zbraní a jejich nosičů na Krymu.

Ruské jaderné zbraně na Krymu? Jsme hluboce znepokojeni, zní z Aliance

"Jsme hluboce znepokojeni výroky ruského vedení s ohledem na možné budoucí rozmístění jaderných zbraní a jejich nosičů na Krymu, což by bylo destabilizující," uvádí se ve společném prohlášení ministrů osmadvacítky ze středeční jednání v turecké Antalyi.Znepokojivé jsou podle ministrů NATO a šéfa ukrajinské diplomacie Pavla Klimkina také plány Ruska na posílení vojenské přítomnosti v Černém moři.Napjaté vztahy s Ruskem a situace na Ukrajině byly hlavními tématy prvního dne dvoudenní schůzky. Šéfové diplomacie v prohlášení vyzvali Rusko, aby "zastavilo v pokračující trvalé destabilizaci východní Ukrajiny" a k dodržování mezinárodního práva.Naposledy zástupce ruského ministerstva zahraničí v březnu prohlásil, že Moskva má právo nasadit jaderné zbraně na Krymu, o plánech zatím ale neví.
Součástí jednání byla také informativní zpráva amerického ministra zahraničí Johna Kerryho, který se v úterý v Soči setkal se svým ruským protějškem Sergejem Lavrovem i prezidentem Vladimirem Putinem.Moskva prý má zájem o uvolnění napětí na východě Ukrajiny. Otázkou však podle diplomatů zůstává, do jaké míry lze taková ujištění brát vážně. "Věříme, velmi, velmi silně, že prezident Putin, Rusko, separatisté, budou společně spolupracovat s ukrajinskou vládou, aby byly naplněny dohody z Minsku a učiněn pokrok," uvedl Kerry.Na východě Ukrajiny vládne podle ukrajinského prezidenta Petra Porošenka "pseudopříměří". Řekl to ve středu v německé televizi ZDF při návštěvě Berlína, kde se setkal s kancléřkou Angelou Merkelovou. Podle ní je prosazování dohod o klidu zbraní na východní Ukrajině "namáhavé".
Porošenko také obvinil Moskvu, že posiluje svoji vojenskou přítomnost ve východních oblastech jeho země, kde proti ukrajinské armádě bojují proruští separatisté. I přes dohodnuté příměří přibývá podle Porošenka ruských vojáků zejména v oblasti přístavního města Mariupol. Obává se, že povstalci chtějí na příkaz ruského prezidenta Vladimira Putina vybojovat pozemní cestu na Krym, který Moskva anektovala loni na jaře.Podle českého ministra Lubomíra Zaorálka ruská strana deklaruje svůj zájem na nalezení cesty k uklidnění situace na Ukrajině, na naplňování Minských dohod jako závazku, kterému je připravena dostát. "Stále ovšem trvá to, že pokud na ruské straně nebude snaha situaci deeskalovat, nemůžeme mluvit o uvolňování sankcí," konstatoval šéf české diplomacie.Jak upozornil generální tajemník NATO Jens Stoltenberg, spojenci ale měli doposud možnost vidět jen stále častější porušování příměří a omezování pozorovatelů mise OBSE ze strany proruských separatistů."Důrazně odsuzujeme ruské agresivní akce. Vyzýváme Rusko, aby plně dodržovalo mezinárodní právo. Ruská zábor Krymu je nezákonný a nelegitimní a neuznáváme ho," prohlásil Stoltenberg. Krátce před schůzkou ministrů obvinil Rusko, že dál soustřeďuje vojenské síly podél ukrajinské hranice a zásobuje proruské separatisty těžkými zbraněmi i vojáky. Což podle jeho slov může být signálem o případné nové ofenzívě.Moskva přítomnost svých vojáků na východě Ukrajiny nebo dodávky těžké vojenské techniky popírá a naopak z porušování příměří obviňuje Kyjev.


Abstract: Velká cena formule 1 v Itálii přinesla triumf domácího ferrari po čtyřech letech.

Alonso si podmanil Itálii, Webber se vrací do čela

Španěl Fernando Alonso vyhrál s vozem Ferrari Velkou cenu Itálie formule 1. Druhý do cíle dojel Brit Jenson Button z McLarenu, třetí místo obsadil další jezdec domácí stáje Ferrari Felipa Massa z Brazílie.
Do čela mistrovství světa se vrátil dnes šestý Australan Mark Webber z Red Bullu, neboť pro dosud vedoucího Brita Lewise Hamiltona skončil závod v Monze krátce po startu. "Šampionát ještě neskončil, ale takové chyby, co jsem udělal dnes, by se stávat neměly. Takové chyby mohou znamenat konec šancí na titul, byla to moje hloupost," kritizoval se Brit.
Naposledy vyhrál rudý monopost Ferrari na domácím okruhu před čtyřmi lety, kde jej ještě řídil německý šampion Michael Schumacher. Díky výsledkům dnešní Grand Prix se pět závodů před koncem sezony šampionát zdramatizoval. Webber má se ziskem 187 bodů na Hamiltona náskok pěti bodů, o dalších 16 bodů zpět je Alonso (166). Jen o bod méně má Button, další dva body manko má Němec Sebastian Vettel, který dojel v Monze čtvrtý.
"Tohle vítězství je pro nás velkou motivací do zbytku sezony," řekl Alonso. "Ještě se pojede pět závodů a může se stát hodně zajímavých věcí," uvedl Alonso, který se už před závodem nechal slyšet, že právě Monza bude pro něj v boji o titul klíčová. "Potřebujeme zůstat klidní a předvádět po zbytek sezony vyrovnané výkony," prohlásil Španěl, který vyhrál v Monze v roce 2007 s vozem McLaren.
Start přinesl několik dramatických situací. Button soe odlepil z čáry rychleji a před první šikanou se dostal vedle vítěze kvalifikace Alonsa. Bývalý dvojnásobný šampion měl co dělat, aby kolo na kolo udržel druhé místo před dotírajícím Massou, o kterého urazil pravé přední kolo dosavadní lídr seriálu Hamilton. Předloňský mistr světa, jenž neviděl v Itálii cíl také loni, nedojel dva z posledních tří závodů.
Pro monoposty Red Bull jsou letos starty zřejmě noční můrou. Zatímco Vettel klesl na startu pouze o jedno místo, čtvrtý muž kvalifikace Webber z první šikany vyjel až devátý a musel ztrátu z úvodu namáhavě dojíždět. Naopak úvod se výjimečně podařil Niku Rosbergovi, který poskočil ze sedmého místa za čtvrté, i Robertu Kubicovi, jenž vyjel devátý, ale po chvíli jezdil na páté pozici.
Zhruba ve třetině závodu musel Vettel zpomalit, protože podle hlášení týmového rádia mu odcházel výkonu motoru, ale jakmile ho předjel Webber, Němec opět zrychlil. V Monze se spekulovalo o týmové režii, neboť Vettel nakonec Australana porazil. Oba v té době nečekaně zdržoval Němec Nicolas Hülkenberg s williamsem na šestém místě.
Vedoucí trio ostatním hravě ujíždělo a překvapením bylo, že nikdo ze špičky nepřezouval pneumatiky. Poprvé do boxů se jezdci z čela podívali až v 35. okruhu, kdy k mechanikům zajel Kubica.
Polský pilot spustil sérii přezouvání kol, po kterém se Alonso dostal v dramatickém souboji těsně na první místo před Buttona. O totéž se pokoušel také Massa, ale britský obhájce titulu svou pozici uhájil. Díky dobře zvolené taktice slavil úspěch Vettel, který si na přezutí počkal až do posledního okruhu, přesto svou čtvrtou pozici udržel.
Velká cena Itálie
Monza: 1. Alonso (Šp./Ferrari) 1h:16:24,572 (prům. rychlost 240,850 km/h), 2. Button (Brit./McLaren) -2,938, 3. Massa (Braz./Ferrari) -4,223, 4. Vettel (Něm./Red Bull) -28,196, 5. Rosberg (Něm./Mercedes) -29,942, 6. Webber (Austr./Red Bull) -31,276, 7. Hülkenberg (Něm./Williams) -32,812, 8. Kubica (Pol./Renault) -34,028, 9. Schumacher (Něm./Mercedes) -44,948, 10. Barrichello (Braz./Williams) -1:04,213.
Průběžné pořadí MS (po 14 z 19 závodů): 1. Webber 187, 2. Hamilton (Brit./McLaren) 182, 3. Alonso 166, 4. Button 165, 5. Vettel 163, 6. Massa 124, 7. Rosberg 112, 8. Kubica 108, 9. Schumacher 46, 10. Sutil (Něm./Force India) 45.
Pohár konstruktérů: 1. Red Bull 350, 2. McLaren 347, 3. Ferrari 290, 4. Mercedes 158, 5. Renault 127, 6. Force India 58.


Abstract: V úterý přišla v syrském Aleppu o život 45letá japonská novinářka Mika Jamamotová. Úspěšná žurnalistka si za svou investigativní práci v minulosti vysloužila mnoho ocenění. Odvážná novinářka se ve snaze přinést autentické příběhy místních nevyhýbala pobytu i v samotné bojové zóně. To se jí stalo osudným.

Japonskou novinářku zastřelili v Sýrii, své poslední chvíle natočila

Jamamotová podlehla četným střelným zraněním, která utrpěla v přestřelce mezi syrskými vládními jednotkami a povstalci ve městě Aleppo. Stala se tak prvním japonským občanem, který byl při tomto 17měsíčním konfliktu zabit.
Pracovala pro japonské nezávislé zpravodajství Japan Press a podle japonského ministra zahraničí přišla o život ve chvílích, kdy pobývala s povstaleckými jednotkami a zachycovala život vojáků na linii a obyčejných lidí.
V telefonním interview s japonskou televizí uvedl její kolega Kazutaka Sato, který s ní cestoval, že byla podle všeho zasažena velkým množstvím střelných ran ze strany vládních jednotek. Svým zraněním prý bohužel velmi rychle podlehla. Život jí nezachránila ani neprůstřelná vesta, kterou na sobě v osudnou chvíli měla.
"Uviděli jsme skupinu lidí v kamuflážním vybavení, kteří se k nám blížili. Vypadali jako vládní vojáci. Najednou začali směrem k nám náhodně střílet. Byli od nás asi jen 20 nebo 30 metrů, možná i blíže," uvedl Sato.
Zkušená novinářka
Jamamotová byla přitom velmi zkušená, za sebou už měla zpravodajství z válečných konfliktů z Afghánistánu či Iráku. Velké štěstí měla už v dubnu roku 2003, kdy jen těsně unikla útoku amerického tanku na hotel v Bagdádu.
Podle syrských aktivistů už v oblasti Aleppa beze stopy zmizeli novináři z Libanonu a Turecka a další novinář z nespecifikované arabské země. Podle organizace Reportéři bez hranic jsou Sýrie a Somálsko letos nejnebezpečnějšími zeměmi pro novináře. Jen do začátku srpna zahynulo v Sýrii pět novinářů a tři asistenti, v Somálsku pak přišlo o život při výkonu své práce také osm žurnalistů.


Abstract: Sociální demokraté se ve čtvrtek ohradili proti zásahu policie při prvomájových demonstracích v Praze. Těch se účastnili i Mladí sociální demokraté. Podle nich policisté uvolňovali cestu neonacistům, a sociálnědemokratickou mládež zatýkali.

ČSSD: Zásah policie na 1. máje byl jako týrání vězňů v Iráku

Mladí sociální demokraté pak zásah líčili poslanci a místopředsedovi poslaneckého klubu ČSSD Davidu Rathovi. Mladíci se prý po zadržení museli svléknout a dělat dřepy.
Rath poté vystoupil s tím, že požaduje rezignaci ministra vnitra Ivana Langera (ODS). "Z mého pohledu by to měl být důvod, kdyby ministr vnitra Ivan Langer měl rezignovat," řekl novinářům.
"Ve mně to rovněž vyvolalo vzpomínku na události v Abú Ghrajbu a nikdy by mě nenapadlo, že to někdy uvidím v České republice," uvedl poslanec ČSSD a bývalý předseda Mladých sociálních demokratů Jan Hamáček. Připomněl tak týrání vězňů v irácké věznici.
Mladí sociální demoktraté poslali ve středu Langerovi dopis, v němž ho žádají, aby chování policie vysvětlil. "Nechápeme nutnost potupného svlékání před ostatními zadrženými v cele předběžného zadržení ani nucení k provádění prostných cviků bez oblečení. Dělal jste, pane ministře, někdy nahý dřepy před třiceti lidmi?" ptají se Langera v dopise.
Ministr vnitra považuje úterní zásah proti demonstrantům za profesionální. "Podle informací, které mám, postupovala policie velmi profesionálně. To nevylučuje, že se budeme zabývat některými stížnostmi a podáními. V tuto chvíli říkám: pracovali dobře," řekl ve středu Langer.
Na otázku, zda není dáván příliš velký prostor neonacistům, uvedl, že pro něj je každý, kdo se hlásí k symbolům neonacismu či komunismu stejně v rozporu se zákonem.


Abstract: Také si necháváte dodávat kvalitní pramenitou vodu v barelech, které se nasazují na tzv. watercoolery? To ovšem neznamená, že si stejně kvalitní vodu i načepujete. To už hodně záleží na tom, jak se vy sami o přístroj staráte. A nebo jaký si zajistíte servis.

Neudržované stojany na vodu jsou semeništěm bakterií

Watercooler nemůžete postavit kamkoliv a po vypotřebování barelu pouze nasadit jiný. Pokud chcete pít skutečně dobrou a zdravou vodu, má svoje pravidla už vlastní umístění přístroje. Například byste také měli při každé výměně barelu za plný vyčistit trn automatu. A to není zdaleka všechno.
Druhá podstatná otázka je, jestli jste ochotni každé tři měsíce věnovat minimálně dvě hodiny tomu, že přístroj rozeberete, mechanicky vyčistíte veškeré díly, které přicházejí do styku s vodou, poté je propláchnete dezinfekčním přípravkem a vše ještě propláchnete minimálně trojnásobným množstvím vody, abyste přístroj zbavili byť jen stop dezinfekce.
"Vhodný detergentní i dezinfekční přípravek by vám měla doporučit dodávající firma," radí Markéta Chlupáčová, která se problematice watercoolerů ve Státním zdravotním ústavu donedávna věnovala .
Bez uvedeného pravidelného čištění přístroje se totiž neobejdete. Důvod je prostý. Na všech plochách watercooleru, které přicházejí do kontaktu s vodou, mohou mikroby vytvářet nežádoucí biofilm. Kvůli němu pak čepovaná voda získává zatuchlou až plesnivou příchuť.
A nejen to, problémy pak většinou logicky nastávají i s mikrobiologickou kvalitou čepované vody. Není vůbec výjimkou, že rozbor pak prokáže přítomnost bakterií, které voda určená ke konzumaci vůbec nesmí obsahovat. Není tedy divu, že Státní zdravotní ústav mj. doporučuje vodu z watercooleru pro jistotu převařit, pokud ji používáte pro kojence.
Test zdravotní nezávadnosti vody čepované z watercoolerů provedlo před dvěma lety nezávislé Občanské sdružení spotřebitelů TEST. "Odebrali jsme 18 vzorků většinou ve školách, zdravotnických zařízeních a lékárnách v Praze a v Brně. Pouze 5 vzorků načepované vody bylo vyhovujících," konstatovala Ida Rozová, šéfredaktorka časopisu Test. Na stránkách sdružení najdete kompletní vyhodnocení tehdejšího testu.
Problém je, že pokud nemáte s dodavatelskou firmou výslovně ve smlouvě, že vám ručí za kvalitu čepované vody, ručíte si za ni sami. Výrobce vody logicky ručí jen za kvalitu originálně balené vody před nasazením na přístroj.
Dodavatelé se k této problematice staví různě. Většinou tak, že případné mechanické čištění je čistě na uživateli přístroje, maximálně vám nabídnou sanitaci spočívající v proplachu watercooleru. Ten ale problémový biofilm bohužel neodstraní. Na telefonický dotaz na centrále jedné ze společností nabízejících pronájem watercoolerů se hobby.cz dokonce dostalo odpovědi, že tato sanitace se provádí čistě kvůli usazování vodního kamene.
Že by se za dva roky od provedení testů nic nezměnilo? Redakční pátrání bylo přeci jen nakonec korunováno úspěchem. Objevili jsme firmu Aquara z Tábora, která je členem České asociace barelových watercoolerů. V tuto chvíli údajně jako jediná v republice nabízí takový servis, abyste si mohli výhod přístroje skutečně jen užívat, a bez rizika.
"Byli jsem si problémů s udržením kvality čepované vody vědomi, proto jsme si sami postupně vypracovali takovou technologii sanitace, která zaručuje potřebnou kvalitu čepované vody," řekl nám k tématice nutného mechanického čištění přístrojů majitel firmy Antonín Miloschewitsch. "A vím, že v republice jako jediní přebíráme zodpovědnost za kvalitu vody na výstupu z přístroje," dodal.
"Teoreticky je možné, aby si každý vyčistil používaný přístroj sám. Ale není to zase tak jednoduché a nedá se to dělat kdekoliv. Proto my jednou za čtvrt roku přístroj od klienta odvezeme, zatím mu zapůjčíme jiný, a u nás ho rozebereme a sanitací ho zbavíme prachu, vodního kamene, bakterií a jiných nečistot a klient od nás zpět dostane opět hygienicky čistý přístroj. Pak jsem schopni za kvalitu čepované vody ručit," vysvětluje praxi ve své firmě.
Vhodný detergentní ani dezinfekční přípravek Miloschewitsch bohužel Hobby.cz neprozradil: "Nezlobte se, jedná se o know-how firmy, do kterého jsme museli hodně investovat. I díky tomu jsme jako jediná firma v Evropě získali certifikát kvality ISO 9001:2000."
Vypadá to, že nekompromisně požadovat kvalitu se vyplatí. Firmy pronajímající watercoolery se snad nakonec přeci jen, ve vlastním zájmu, budou muset přizpůsobit požadavkům svých klientů.


Abstract: Nejmenší vládní strana LIDEM zůstane ve vládě. Její ministři vzali zpět své demise. V úterý podvečer o tom rozhodli poslanci a stranická republiková rada. ODS a TOP 09 už odpoledne uvedly, že chtějí v trojkoalici pokračovat.

Ministři za LIDEM stáhli demise, strana chce pokračovat v koalici

"Klub i rada rozhodly vyslyšet žádost koaličních partnerů a setrvat ve vládě," uvedla předsedkyně strany Karolína Peake. S ODS a TOP 09 chce vyjednávat o nové koaliční smlouvě.Strana LIDEM zopakovala, že v materiálu chce mít přijetí zákona o úřednících, zákona o financování politických stran, zákona o státním zastupitelství či protibyrokratického balíčku, který počítá s redukcí úřadů a agend. Je také proti dalšímu zvyšování daní. "Pokud máme v politice být, tak musíme prosazovat programové priority," doplnila Peake. Ve středu budou o dalším dění jednat lídři koalice.Už odpoledne si zástupci LIDEM od kolegů z ODS a TOP 09 vyslechli, že chtějí ve stávající koalici pokračovat (více čtěte zde).Ministři nejmenší vládní strany před Vánoci oznámili, že k 10. ledna odejdou z vlády. Rozhodli se tak krátce poté, co premiér Petr Nečas odvolal Peake z postu ministryně obrany. Od té doby však převážil ve straně postoj v koalici pokračovat. Na protest proti názorovému obratu se vzdal funkce místopředsedy LIDEM Viktor Paggio (více čtěte zde).Zástupci vládních stran po úterním jednání prakticky vyloučili, že by si ODS a LIDEM zpátky vyměnily ministerstva dopravy a obrany. Na dopravu místo Pavla Dobeše (LIDEM) usedl Zbyněk Stanjura (ODS), řízením resortu obrany je po vyhazovu Peake dočasně pověřený premiér Nečas, spekuluje se, že by ministerstvo mohl vést první náměstek, nestraník Vlastimil Picek.Za LIDEM jsou nyní ve vládě vicepremiérka Peake, která má na starosti boj s korupcí, ministr pro místní rozvoj Kamil Jankovský a ministr bez portfeje a předseda Legislativní rady vlády Petr Mlsna.


Abstract: Vítězemnedělního prvního kola prezidentských voleb v Chorvatsku se podle průzkumů u východů z volebních místností stal sociální demokrat Ivo Josipović. Nezískal ale potřebnou nadpoloviční většinu hlasů, a proto se za čtrnáct dní střetne ve druhém kole se záhřebským starostou Milanem Bandičem.

V Chorvatsku vyhrál Ivo Josipović, bude ale druhé kolo

Před prezidentskými volbami vChorvatsku nic nenaznačovalo, že některý z dvanácti kandidátů získá požadovanou nadpoloviční většinu hlasů. Proto se počítalo s druhým kolem 10. ledna. Za favoritabyl označován sociální demokrat Ivo Josipović, jemuž průzkumy slibovaly zhruba třetinu hlasů.
Hlasování poznamenalo chladné a deštivé počasí,skončilo v 19:00 SEČ. Podle agentury Reuters se k 11:00 SEČ dostavilo do volebních místností zhruba jedenáct procent z celkem 4,5 milionu voličů. Je to o pět procent méně než ve stejném okamžiku posledních prezidentských voleb v roce 2005.
Menší voličská účast mohla vyhovovat záhřebskému starostovi Milanu Bandičovi. Ten byl nedávno vyloučen ze sociální demokracie, kandiduje jako nezávislý, politology bývá označován za populistu a jeho příznivci z řad nacionalistů jsou považováni za disciplinované voliče. Právě Bandićbyl přitom uváděn jako možný Josipovičův protikandidát v předpokládaném lednovém hlasování.
Současný chorvatský prezident, čtyřiasedmdesátiletý Stjepan Mesić, patří k nejpopulárnějším politikům v zemi. Po dvou funkčních obdobích ale již podle ústavy nemůže znovu kandidovat.
Během Mesičova působení v prezidentském úřadu se vrcholná funkce výrazně změnila: ústavní novely v letech 2000 a 2001 znamenaly pro Chorvatsko přechod od poloprezidentského k parlamentnímu systému. Rozsáhlé pravomoci, které v devadesátých letech využíval autoritářský prezident Franjo Tudjman, byly výrazně omezeny a hlava státu získala spíše reprezentativní roli. Z nynějších voleb vzejde prezident, od něhož se mimo jiné očekává, že zemi symbolicky přivede do Evropské unie.


Abstract: Umělecký soubor Cirque du Soleil popřel o víkendu několik přírodních zákonů a představením Saltimbanco potvrdil svou pověst jednoho z nejlepších nových cirkusů na světě.

Cirque du Soleil v Praze dokázali, že nic není nemožné

Nejen, že pro jeho akrobaty neplatí zákony gravitace, ale zjevně mají klouby i tam, kde má běžný smrtelník většinou kost, o absenci páteře ani nemluvě.
Server iDNES.cz vám ho představuje v reportáži
Saltimbanco, které se inspiruje uměním ulice, však není jen balancování na visutých hrazdách, zdánlivě neproveditelné kousky ve šplhu na vysokých čínských tyčích, stepování nebo žonglování, ale i do detailů promyšlená choreografie, zajímavé kostýmy a originální scéna.
Ze zkoušky představení Saltimbanco souboru Cirque du Soleil
Rozhodně nejde o cirkusové představení v běžném smyslu slova, ale o komplexní podívanou, která má příběh i atmosféru fantazie. Je to show, jež okouzluje propojením perfektního provedení s nenucenou hravostí. A nechybí ani humor.
Často ho zajišťují, ovšem nedobrovolně, sami diváci. Klaun Eddie (skvělý Amo Gulinello) jim totiž nic nedaruje a improvizované momenty, při kterých se na pódiu ocitnou lidé z hlediště, patří mezi ty nejvtipnější. Saltimbanco, to je zkrátka svět, kde i nemožné je možné.
HODNOCENÍ MF DNES 80%


Abstract: Carl Heller byl strojem na výsledky. Ministerstvo obrany, NASA i další instituce se ptaly a on odpovídal, objasňoval, dokazoval. Nikdo raději nezkoumal, jak ke svým závěrům dospíval. S vědeckou etikou totiž jeho pokusy neměly nic společného. Ozařoval a sterilizoval při nich totiž vězně.

Experimenty na lidech. Po ozáření vězně jako mutanty sterilizovali

V roce 1963 patřil mezi vědeckou elitu západního světa. Byl držitelem prestižní ceny za chemii CIBA, průkopníkem na poli endokrinologie, uznávaným vysokoškolským profesorem. Dnes je jeho jméno řazeno po bok sadistického experimentátora z nacistických koncentráků Josefa Mengeleho. Z dobrých důvodů.Vědecká činnost Carla Hellera totiž přestoupila hranice morálky. Jeho erudice a píle se nechaly unést štědrými granty a opít žádostmi institucí. I díky pochlebovačům. Když za ním přišli začátkem šedesátých let minulého století zástupci americké Komise pro atomovou energii (AEC) s nabídkou průzkumu efektů radiačního záření, Heller odložil etiku stranou.Zadání přitom bylo prosté. Existovaly sice totiž studie z tragédií v Hirošimě a Nagasaki, ty však vznikaly ex post, takže se z nich nedalo srovnat, jakému záření přesně byl konkrétní člověk vystaven. V laboratorních podmínkách by se to na lidských pokusných králících dalo vše vědecky změřit mnohem podrobněji, doufali zadavatelé.Zájem přitom tryskal z mnoha stran. Americké ministerstvo obrany vzneslo dotaz, zda radioaktivita nemůže ovlivnit akceschopnost pilotů strategických bombardérů. Ti totiž trávili v těsném sousedství atomových bomb dlouhé hodiny. NASA se naopak zajímala o to, jak může vysoká radioaktivita ve vesmíru ovlivnit plodnost kosmonautů. Lékařský výzkumný ústav pátral po příčinném vztahu mezi zářením a vznikem nádorů, potažmo rozvojem rakoviny. Všechny dotazy Komise pro atomovou energii tlumočila Hellerovi.Ten se poté staral o jejich zodpovězení. Celých deset let, výzkum za 1,12 milionu dolarů trval od roku 1963 do roku 1973. "Bylo zapotřebí zajistit mechanismus, který by umožňoval měřit efekt ionizujícího záření na lidské tělo. Heller se rozhodl zacílit výzkum na testikulární tkáň. Buněčný cyklus a fyziologie mužských varlat totiž umožňují provádět objektivní dozimetrická měření a prošetření efektů, aniž by bylo zapotřebí ozařovat celé tělo," objasňovala poté jeho dlouholetá asistentka Mavis Rowleyová. Ozáření mužských pohlavních orgánů mělo dát zkrátka jasnou představu o tom, co udělá radioaktivita s celým tělem.Jenže vědec potřeboval lidský materiál, pokusné králíky, oběti. Stali se jimi "dobrovolníci" z řad trestanců ze státu Oregon.Vězni si tu mohli prací vydělat 25 centů denně, muž v bílém plášti jim však za jeden den lékařského experimentu nabídl pět dolarů. To byl vlastně skoro měsíční trestanecký plat. A nabídl toho mnohem víc: při podepsání souhlasu a smlouvy na deset za sebou jdoucích opakování pokusu 50 dolarů na ruku! A k tomu stovka navrch, pokud po skončení testů podstoupí vasektomii. Proč vasektomii? "Aby se zabránilo kontaminaci veřejnosti ozářenými mutanty", jak měl uvést lékař, který vězně sterilizoval.Žadatelů přesto bylo tolik, až se zdálo, že vůbec netušili, do čeho "dobrovolně" jdou. Vědci jich vybrali 67, podle jiných zdrojů 130. Ano, v drtivé většině to byli negramotní muži tmavé barvy pleti. Někteří nevyšli z cel do laboratoře kvůli odměně. Například pro Harolda Bibeaua, někdejšího vojáka, to prý byla cesta, jak posloužit své zemi, jak odvést vlasteneckou povinnost. "Řekli mi, že to je šance, jak odvést vlasti službu, i když jsem ve vězení," vzpomínal později. A pro jiné znamenala účast příslib dřívějšího propuštění. Vězeň číslo 14 vzpomínal, že mu výzkumníci slíbili, že se u něj přimluví u komise, která rozhodovala o podmínečném propuštění.Salemské ozařovací experimenty doktora Hellera byly čisté po všech stránkách. Proces úřadem schválené kastrace či vasektomie držela v rukou správa věznice, vězni podepsali "informovaný" souhlas se zákrokem, k experimentu byli vybráni po pohovoru u psychiatra. Všichni lidští pokusní králíci dokonce disponovali písemným potvrzením od kaplana, že nejsou římsko-katolického vyznání. Jako takoví by totiž nemohli v průběhu testů odevzdávat vzorky spermatu. Že většina z nich vůbec netušila, čemu budou vystaveni, nikoho netrápilo.
Na výzkum po odborné i etické stránce dohlížela rada Pacifické severozápadní výzkumné nadace (PNRF). Instituce, jejímž předsedou byl Carl Heller.
Ten byl do roku 1979 svými oběťmi devětkrát žalován. Až na případ bolestného ve výši 2 278 dolarů, tedy odškodnění za kastraci provedenou bez umrtvení, si "čistý štít" udržel. Po skončení experimentů v Salemu se výzkum přesunul do věznic ve státě Washington.Carl Heller si při náboru nekladl pochybovačné dotazy. Jednal věcně, odlidštěně. "Jedenáctého dubna 1964, WHC. Nikdy se neoženil, nemá jasné představy o další budoucnosti. Netuší, zda bude mít někdy děti. Asi by žádné mít neměl. Souhlasím s jeho sterilizací," napsal si při výslechu vězně Williama Harolda Cloyda.Když v roce 1976 jeden z testovaných subjektů John Henry Atkinson promluvil o rozhovoru s doktorem Hellerem, novináře z toho mrazilo: "Ptal jsem se ho na možná rizika. Odpověděl mi, že prakticky žádná nejsou. Prý snad malý nádor. Zeptal jsem se ho znova, jestli myslí nádor, nebo rakovinu. Odpověděl, že by to byla šance jedna k milionu."Další z pokusných králíků Robert Garrison v roce 1994 uznává: "Ano, můžeme být obviněni z toho, že jsme byli hloupí." Zdůrazňuje však, že vědci v čele s Hellerem je drželi v nevědomosti. "Nikdo si s námi nesedl a nevysvětlil nám, o čem všechny ty testy jsou a k jakým mohou vést komplikacím," namítal. Rob White vypověděl, že mu testy popsali jako "silnější rentgen hrudníku".Když po letech novináři Hellera se vzpomínkami a osudy jeho obětí konfrontovali, nic nezastíral a chladně odtušil: "Nechtěl jsem je zbytečně děsit, proto jsem mluvil jen o nádoru. Příležitostně jsem mohl použít slovo rakovina." O vážných rizicích nemluvil vědomě. Kromě rakoviny tajil i to, že účastníkům experimentu hrozí kožní popáleniny, akutní zánět varlat i krvácivost šourku.I po letech si Bibeau udržel své návštěvy v laboratoři v hlavě. Pamatoval si na Hellerovo přesvědčivé vystupování i na pálení varlat po ozařování. Pro experiment Heller dokonce sám navrhl aparát připomínající obrácené a nakloněné gynekologické křeslo. Testovaný subjekt si na něj lehl břichem tak, aby se jeho varlata dostala do nádržky s vlažnou vodou. Přímo proti ní byly instalovány rentgenové zářiče. Pak už stačilo jen deset minut počkat. Subjekt během této chvíle dostal dávku přibližně 600 radů, tedy zhruba tolik, kolik během šesti stovek rentgenů. A pak ještě devětkrát. A i když byla tato dávka ionizujícího záření považována za potřebné maximum, neváhal Heller u některých subjektů dávku zvýšit. "Říkal, že odpovědi totiž leží za extrémy," uzavírá Rowleyová, věrná asistentka, která s pokusy sice nesouhlasila, ale neprotestovala.V roce 1973 Hellerovy pokusy skončily, laboratoř vydala poslední "testovaný subjekt", přístroje umlkly. Jenže pro vězně experiment neskončil, držel se jich celý život. Garrison uvedl, že bolest při testech samotných byla velká, ale nedá se srovnat s tím, čemu byl vystaven poté. "Nemůžu sehnat lékaře, který by vůbec diagnostikoval moje problémy, nemluvě o léčení," líčil.U jiných temná stránka z kapitol americké vědy vepsala stopu i do další generace. Atkinson patřil mezi ty, kteří se po experimentu kvůli neinformovanosti nenechali vykastrovat. Po propuštění z vězení se oženil a zplodil tři děti, všechny postižené. Dostal rakovinu a marně hledal příčinu."Rozumný člověk by dnes řekl, že ony experimenty byly eticky vadné," konstatoval po letech John Fletcher, profesor biomedicínské etiky z University of Virginia. Dodal však, že tehdy se takový soud nemusel dělat tak snadno. Nešlo jen o svůdnost štědrých zdrojů, o velkorysé financování pokusů. Možná ještě větší roli hrál kontext studené války a atmosféra prosycená nacionalismem.Když se poté začal hledat lidský materiál ve věznici, padla řada pochyb, pokud je vůbec kdo z architektů testů měl. Vězni, stejně jako příslušníci menšin či pacienti s duševními poruchami, by se dali označit za méněcennou společenskou skupinu. A když se nebezpečný vědecký výzkum zaměřil na ně, jejich oběti a strasti se pod příslibem vědeckého a celospolečenského pokroku krčily docela neviditelně.


Abstract: Před osmdesáti lety vyšla poprvé kniha úvah a projevů Tomáše Bati. Soubor jeho promluv k podřízeným, příspěvků do závodního časopisu a materiálů potom jeho firma vydala ještě několikrát. Nakladatelství Omega se teď k jeho textům vrací a pod názvem Úvahy a projevy je vydává v téměř nezměněné podobě.

Jsi povinen býti zdravý a bohatý, hlásal slavný podnikatel Tomáš Baťa

Je to poutavý doklad o myšlení jednoho z největších podnikatelů, které Československo mělo. Namátkou: "Propustil jsem pomocníka ve skladě, který nosil balíky na zádech, místo co by se postaral o jejich dopravu samospádem, když mi odpověděl, že je to starost ředitelská, kdežto on chce zůstati navždy poctivým dělníkem. Žádný podnik nevyroste k velikosti, pokud si nevynalezne způsob, jak měniti nádeníky v ředitele," píše Baťa.Obálka knihy Tomáš Baťa: Úvahy a projevyVůči jednotlivci to možná bylo drsné, ale s touto strategií Baťa vybudoval impérium, dal práci tisícovkám lidí, postavil část města a vyrobil statisíce párů obuvi. "Každý z nás jest povinen býti čistý, zdravý a bohatý," našlo se poznamenáno v jeho pozůstalosti.
Baťa kandidoval na starostu města, v předvolební kampani v roce 1923 psal o minulém, rozhazovačném vedení radnice toto: "Kdo z nás potřebuje radnici za šest milionů? Vám každému by stačila radnice za 600 tisíc! Oprava rozbité cesty k nádraží by vám byla sloužila po celá čtyři leta a stála by jen několik tisíc." Volby vyhrál.
A dodnes by si z něj politici mohli brát příklad. Třeba v tom, jak transparentně nakládal s rozpočtem. "Občané," psal v uzávěrce obecního hospodaření města Zlína v roce 1928, "předkládám vám první uzávěrku vypracovanou tak, aby jí lehce porozuměl nejen účetní odborník, ale každý občan." A když se ozvaly hlasy, že za zjednodušení účetní uzávěrky bylo nutné zaplatit z obecního rozpočtu peníze navíc, reagoval slovy: "Nejdražší ze všeho je tma pocházející z účetní nejasnosti."
Na více než třech stech stranách je i řada dobových fotografií doplněných i o základní historický kontext. A načrtnut je i Baťův rodokmen - obuvnictví se jeho rodina věnovala od šestnáctého století, a jak známo, i Baťův syn se vyučil obuvníkem, on už na nových strojích. I o nich Tomáš Baťa píše. Proti řadě nespokojených staromilců on, duší vizionář, stroje pochopitelně hájí.


Abstract: Jeden z nejlepších veslařů a skifařů české historie, rodák z Jindřichova Hradce Václav Chalupa, se veslování věnuje i sedm let po skončení aktivní kariéry. Přestože sám moc často z časových důvodů do lodě neusedá, stará se o umělý kanál v Račicích, pomáhá Českému veslařskému svazu a sám organizuje veslařskou regatu a regatu dračích lodí Chalupa cup. Sám se zúčastnil šesti olympiád, tu letošní v Riu prožije v Olympijském parku na Lipně, kde bude lidi učit veslovat.

Skifař Václav Chalupa: Nestraním se lidí, ale občas jsem opravdu rád sám

K veslování vás přivedl táta, kterého jste ale ve skutečnosti závodit nikdy neviděl…
Ano, neviděl. Táta skončil s veslováním ještě před tím, než jsem se narodil. Viděl jsem jen nějaké fotky. Až když už táta nežil, se mi do rukou dostalo CD, kde byl záznam závodu z olympiády z Tokia, kde jel můj otec dvojku s kormidelníkem.
Táta mi ale o veslování hodně vyprávěl a také jsem veslování sledoval v televizi, i když v té době tam byly k vidění asi jen Primátorky nebo olympiáda v Moskvě.
Veslování tedy byla jasná volba?
V podstatě ano. Byl to první sport, který mě bavil a zároveň mi šel. Předtím jsem ještě zkoušel basket a cyklistiku, ale to nebylo ono. Pro veslování jsem měl zřejmě vlohy. Samozřejmě to bylo i tím, že jsem vyrůstal u vody. Každý víkend jsme jezdili s tátou na chatu a já zde trávil hodně času i ježděním na plachetnici, kajacích a v podstatě na všem, s čím se dalo plout.
Veslování jako takové jsem si ale poprvé vyzkoušel, až když jsem na to byl fyzicky připraven, tedy ve 12-13 letech, což je ideální věk, kdy se s veslováním začíná. V té době ale v Jindřichově Hradci veslování příliš nefungovalo, proto se táta s kamarádem a mým učitelem tělocviku a matematiky Pavlem Hazukou rozhodli obnovit veslařský klub a udělali dětské nábory, kterých jsem se i já zúčastnil.
Jaké to bylo mít tátu za trenéra?
Těžký. Ne samozřejmě vždy, byla spousta okamžiků, kdy to bylo moc fajn. Problém byl především v tom, že se veslování stalo ústředním tématem nejen na tréninku, ale i doma. Ten sport vás pak provází úplně všude, jenže někdy je zapotřebí si i od něj odpočinout.
Až do vojny, tedy do 18 let, jsem i doma neustále poslouchal, co můžu dělat, co ne, kde dělám chyby, co bych mohl zlepšit …. Někdy to děti sportovců a trenérů jednoduše mají těžké.
Musel vás táta někdy do tréninku nutit?
Ne, do tréninku jako takového mě nikdy nikdo nenutil. Já se tam vždy těšil. Jediné, čemu jsem se opravdu bránil, bylo přání, abych například ráno, než půjdu do školy, dělal dřepy a kliky. Tak to jsem opravdu nikdy nedělal.
Ale je asi pravda, že já jsem nikdy netrénoval tolik, jak je to dnes. Nyní je tenhle sport trošku někde dál a všichni chtějí už po dětech výkony, což za mé doby ještě v takové míře nebylo. Možná proto mě tolik bavil.
Tudíž jste asi nikdy neuvažoval, že byste s veslováním či následně se skifem skončil?
Ne, naopak jsem vždy hledal cesty, abych mohl víc a víc trénovat.
Odborníci u vás vždy obdivovali vaši skifařskou techniku a pak cit pro vodu….
Každý skifař si techniku přizpůsobuje sobě. I trenéři často respektují na první pohled nedokonalou techniku, pokud se v ní skifař cítí dobře a je rychlý. V ten okamžik je nesmysl dotyčného přeučovat.
I já jsem měl svou specifickou "chalupovskou" techniku, která mi vyhovovala, ale byla mi například překážkou v okamžiku, kdy jsem chtěl sednout do větší posádky. Trvalo mi pak dlouho, než jsem byl schopný se ostatním přizpůsobit.Pokud bude jedinec dodržovat sebezdravější jídelníček a nebude tomu věřit, tak to stejně nebude fungovat.Mou předností ale opravdu byl cit pro vodu, což se nejvíce ukazovalo v okamžicích, kdy byly při závodech extrémní podmínky - vlny, vítr apod. Měl jsem v nich téměř vždy navrch. Jakmile ale byly ideální podmínky, cit šel stranou a důležitější roli sehrávala technika a fyzička.
Tohle všechno ale platilo na starších dřevěných lodích, na kterých dnes už jezdí jen malé děti nebo veteráni. Dnešní lodě jsou z kevlaru či karbonu a tedy z mnohem tvrdších materiálů, chovají se tedy jinak, a cit pro vodu u nich dnes už není tolik důležitý.
Dodržoval jste během závodění nějaký speciální jídelníček?
Ne. Veslaři potřebují hodně energie a tedy hodně jíst. Samozřejmě byla jiná doba, ale v časech mých největších úspěchů jsem zcela běžně jedl smažené řízky, smažené sýry a knedlíky.
Když jsem jezdil na soustředění, tak jsem se normálně stravoval po restauracích a dával si z jídelního lístku vždy to, co mi chutnalo, a ani doma mi nikdo nikdy nevařil nic dietního. Dlouho mi to tak opravdu fungovalo.
Samozřejmě s věkem jsem zjistil, že už to není ono, a že i tělo si potřebuje odpočinout a jídelníček je lepší před závody odlehčit. Ale nikdy jsem nebyl jídelníčkem posedlý. Ani se mi nestalo, že bych byl před závody nervózní, protože jsem si nedal tu a tu tyčinku či koktejl ...
Dnes jsou možnosti samozřejmě nesrovnatelné, ale když jsem například pozoroval Ondřeje Synka, měl jsem pocit, že ani on na jídelníčku a doplňcích stravy tolik nelpí. Řekl bych, že je vše o tom, zda v to člověk věří. Pokud bude jedinec dodržovat sebezdravější jídelníček a nebude tomu věřit, tak to stejně nebude fungovat.
Jakou roli dnes ve výsledcích sportovce sehrává psycholog?
Samozřejmě vrcholový sport je dnes především o hlavě. Já jsem se psychologovi dlouho bránil, ale pak jsem si sám na sobě vyzkoušel, že i věci, které nemají se sportem nic společného, mohou sportovce v jeho výkonu brzdit.
Poprvé jsem psychologa vyhledal v roce 2000 před OH v Sydney, kdy mi onemocněl táta a já lítal hodně po světě a nemohl být s ním, s čímž jsem se velmi špatně vyrovnával. V té době mi opravdu pomohl a dodnes, když v sobě řeším nějaký problém, jeho služby vyhledám. Uvědomil jsem si, že je někdy dobré získat na věc názor nezávislé osoby.
Sportovní psycholog dnes ale také sportovce učí, jak se připravit na závody, na soupeře, jak vnímat jeho chování apod. Je to opravdu velmi zajímavé sledovat, jak tento obor funguje, a jak i díky těmto technikám ze sebe sportovci dokážou při závodech dostat úplně všechno.
Jaké vztahy panují mezi skifaři? Je na závodech přátelská atmosféra?
Velice přátelská. Je to zajímavý. Přestože jsme na vodě byli soupeři na život a na smrt, jakmile jsme vylezli z lodě, dokázali jsme se dohromady bavit a dodnes jsme s mnohými soupeři stále v přátelském kontaktu. A sleduji to i dnes mezi soupeři Ondry Synka či Mirky Knapkové. Samozřejmě existují výjimky, které nedrží partu, ale je jich opravdu velmi málo.Letní olympiádu v Barceloně jsem si užil úplně se vším všudy. Zúčastnil jste se šesti letních olympiád, na kterou vzpomínáte nejraději?
Asi na tu, kde jsem získal stříbrnou medaili, tedy v Barceloně. Ale ve skutečnosti na mne velmi zapůsobila moje úplně první olympiáda v Soulu, kdy mi bylo dvacet a já byl do té doby nejdál v Jugoslávii a najednou jsem se ocitnul v Jižní Koreji, kde byla navíc naprosto úžasná atmosféra.
Celé město žilo sportem, což se u dalších olympiád úplně říci nedalo. Možná to samozřejmě bylo tím, že to bylo právě poprvé, ale ta atmosféra byla opravdu cítit úplně všude i daleko za branami olympijského parku. Podobný pocit jsem měl poté už jen snad v Pekingu. Například v Atlantě v podstatě stačilo zajít jeden blok za olympijskou vesnici a olympiáda jako by vůbec nebyla.
Barcelonu jsem si ale užil úplně se vším všudy. Za prvé jsme měli na závody naprostý klid, jelikož jsme měli olympijskou vesnici přímo u jezera, kde se závodilo. A pak jsem také měl možnost jako medailista zůstat na olympiádě až dokonce.
Přejel jsem tedy do Barcelony, kde jsem navštívil veškerá sportoviště, co šla, a užíval si na maximum tamější atmosféru.
Je příprava na olympiádu v něčem specifická? Liší se nějak od ostatních závodů?
Olympiáda je samozřejmě stejná jako závody na Mistrovství světa či dnes i Mistrovství Evropy. Vždy se jedná o vyvrcholení nějakého období. Tím, že je olympiáda jednou za čtyři roky, a lze říci, že na úspěchu sportovec pracuje celé čtyři roky, je na pomyslném žebříčku závodů nejvýš.Je moc hezké vidět, že klasický sport, který je o dřině a tzv. bolí, dokáže u dětí stále konkurovat nově vzniklým adrenalinovým sportům.Každý sportovec jednoduše plánuje čtyři roky dopředu a i vrchol v podobě Mistrovství světa u něj může znamenat v podstatě přípravu na olympiádu, kde si například zkouší nějakou techniku či strategii apod.
Jaké to pro vás je, být dnes v roli diváka?
Upřímně, to mne moc nebaví. Přestože je to už vcelku dlouho, co jsem ukončil závodní kariéru, stále jsem se s rolí pouhého diváka nesrovnal. Neustále se ve mně perou pocity pouhého sledovatele, kterého se to v podstatě netýká, ale i toho sportovce, co má ten strach a trému … Tím pádem si to jako divák stále nedokážu úplně užít.
Závodil jste neuvěřitelných 22 let, odrazilo se to nějak na vašem zdraví?
Myslím, že ani ne. Z pohledu zdraví jsem měl vždy velké štěstí. Ani během závodění jsem neměl žádné větší problémy, nebolela mne ani záda jako jiné veslaře.
Po skončení aktivní kariéry jsem měl samozřejmě obavy, jak to moje tělo unese. Ale kromě omezení v podobě bolavých kolen, která trpěla kvůli mému oblíbenému běhání a posilování s činkami, žádné další zdravotní problémy nemám. Běh jsem tedy vyměnil za koloběžku (smích).
Je o veslování mezi dětmi stále velký zájem?
Myslím si, že slušný. Vždy, když jsou v Račicích mládežnické závody, tak jsem velmi překvapen, kolik dětí vesluje. Jsem za to samozřejmě rád. Je moc hezké vidět, že klasický sport, který je o dřině a tzv. bolí, dokáže u dětí stále konkurovat nově vzniklým adrenalinovým sportům.
Mnoho mladých veslařů a skifařů k tomuto sportu dovedli rodiče, ale také úspěchy našich reprezentantů a aktivity Českého veslařského svazu, který pořádá nejrůznější akce pro děti, jako Přijď veslovat apod.
Jak moc finančně náročný sport to je?
Myslím, že patří mezi nejdostupnější vůbec. Každý klub má dnes pro děti k zapůjčení své lodě, materiál, zařízení. Rodiče tak platí většinou jen členské příspěvky a pak přispívají na nejrůznější soustředění, dopravu a bydlení na závody, tak jako je tomu u většiny sportů.
Až v okamžiku, kdy se ukáže, že má dítě opravdu talent, a rodiče mu budou chtít dopřát něco lepšího, pak finanční zátěž může být velká.
Například lepší skif pro dorostence vychází na 60 - 100 tisíc korun, špičkový reprezentační skif pak na 250 tisíc korun. Ale standardně je v klubech o všechny děti dobře postaráno, i o ty bez dobrého finančního zázemí.
Ideální věk pro začátek s veslováním je tedy 12 - 13 let?
Dnes se začíná už od deseti let, ale ideální je opravdu 12 - 13 let, kdy už jsou děcka lépe fyzicky vybavena. Přeci jen se jedná o fyzicky náročný sport. Navíc pro ty úplně malé děti nejsou lodě.
Říká se, že pro naprostého laika je těžké vlézt do skifu a udržet se v něm….
Pokud laikovi dáte přesné instrukce, co má dělat, tak se zřejmě se skifem nepřevrátí, ale přes snahu o veslování nikam nedojede. Naučit se veslovat obvykle každému chvíli trvá. Proto se to obvykle nejprve učí na větších lodích, aby na lodi seděl i instruktor, který dává instrukce a pomáhá držet stabilitu.
Jak moc složité to je, si bude moci každý vyzkoušet i v Olympijském parku na Lipně. K dispozici tam budou jak dvojskify, tak čtyřky s kormidelníkem, které budou širší a tedy ne úplně závodní, dále pak gigové lodě a lodě na příbřežní veslování, které jsou stabilní a učí se na nich veslovat snáz.
Pro děti pak máme připraveny speciální cvičné lodě, které jsou plastové a jsou vyváženy plováčky, aby byly stabilnější. Děti se na nich naučí základy veslování.
Budou vás tedy moci lidé osobně potkat v Olympijském parku na Lipně?
Ano. Já tam budu od 6. do 13. srpna spolu s dalšími instruktory u veslování. Lidé si tedy se mnou osobně budou moci zajezdit. Výběr lodí bude záležet na počasí, protože na Lipně to dost často velmi fouká, aby to tak bylo po všech stránkách bezpečné. K dispozici budou i trenažery veslování, které jsou skvělé pro naučení se koordinaci pohybu.
Třináctého srpna pak plánujeme uspořádat takovou malou regatu v příbřežním veslování, což je u nás novinka, jelikož se praktikuje spíše na moři ve vlnách. Někdy se jezdí i na velkých jezerech, proto je na to Lipno ideální. Nejezdí se na klasických rovných tratích, ale okolo bójí, tedy podobně jako v jachtingu. Čím je horší počasí, větší vlny, tím lepší.
Další týden nás na tomto stanovišti budou střídat kanoisté, ale já tam budu se synem zůstávat, a pokud bude o veslování dál zájem, pak budeme lidem k dispozici.
Plánujete si tam vyzkoušet nějaké jiné sporty?
Určitě. Pokud bude jen trochu času. Nejvíce mne samozřejmě lákají ostatní vodní sporty.
Říkáte, že jste na vodě osamělý vlk, platí to i v osobním životě?
Nestraním se lidí, ale občas jsem opravdu rád sám. V práci je to ale spíš na škodu. Nejradši si totiž vše dělám sám, což samozřejmě není dobře. Snažím se to změnit, ale mám s tím opravdu problém.
Kde jste se seznámil s manželkou?
Ona se vždy zlobí, když řeknu v hospodě, ale bylo to opravdu v restauraci v Jindřichově Hradci. Bydlel jsem tenkrát na náměstí a pod námi byla restaurace Zlatá husa, kde moje žena pracovala jako čerstvě vyučená servírka.
Vždy, když jsem přijel z Prahy domů, tak mě tam táta posílal pro pivo. Zatímco já se tam vždy styděl chodit, manželka s kolegyní se prý těšily, až zase přijdu. Tam jsme si tedy padli do oka.
Jaký byl život s vrcholových sportovcem – skifařem? A jaký je teď?
Určitě to nebylo jednoduché. Protože člověk musí sportu podřídit úplně vše. Ale se mnou to možná bylo jednodušší než dnes. Sice jsem dnes více doma, ale mám zase víc pracovních povinností a žena také. Jsme spolu sice víc, ale to i proto, že spolu pracujeme, společný volný čas nám ale stále chybí.
Když jsem závodil, tak jsem plánoval vše tak, abych mohl mít rodinu u sebe. Proto jsem se přestěhoval i s rodinou z Prahy do Račic, abych zde mohl během roku trénovat a být v podstatě doma. Samozřejmě víkendy jsem taky často trávil na závodech, přesto mám pocit, že jsem měl víc volna než dnes.
Dnes tím, že pracuji v areálu Račic, kde jsou každý víkend nějaké závody, tak v podstatě jedu stále v kuse. Přiznám se, že jsem už z toho trochu unavený.
Máte dva syny, zdědili po vás lásku k vodě a veslování?
Ano. Starší dvaadvacetiletý syn vesloval, dnes tedy už ne, ale neustále spolu provozujeme jiné vodní sporty. Ten mladší má ještě čas, je mu teprve osm.
Máte ještě nějaký sen, který byste si rád splnil?
Nemám žádné takové sny, jako jachtu v Karibiku, spíš bych si přál mít ten volný čas. Mít možnost být víc se svým mladším synem. To je luxus, který si nyní nemůžu moc dovolit.
A vaše představa ideální dovolené?
Dovolené trávíme moc rádi na chatě, kam jsem od mala jezdil s tátou, a kde máme vše, co máme rádi - les a vodu. Ale jinak ideální dovolená bude všude tam, kde nebudu muset mít mobil, a jedinou naší starostí zůstane, co si uděláme k snídani, obědu a k večeři, maximálně jaké bude počasí. Pak budu šťastný u moře, ale i jihočeského rybníka.


Abstract: Nový časopis s tříměsíční periodicitou s názvem Tutti zaměřený na klasickou hudbu a jazz se objeví v polovině září. Zároveň začne fungovat i webový portál přinášející aktuality z hudebního světa. Řekla to jeho šéfredaktorka Dita Kopáčová Hradecká.

Tutti: nový časopis zaměřený na klasickou hudbu a jazz

"Časopis vznikl proto, že v oblasti klasické hudby a jazzu něco podobného chybí. Tato scéna nabízí mnoho zajímavostí a aktualit, je škoda o nich nepsat a lidem je nezprostředkovat," řekla Kopáčová Hradecká, která dříve deset let působila v Lidových novinách.
Vydavatelem časopisu, který nabídne i pohled do world music a výhledově zřejmě i divadla a tance, bude Český národní symfonický orchestr (ČNSO), soukromé hudební těleso v čele s Janem Hasenöhrlem. Ten mimo jiné také pořádá hudební festival Prague Proms, vlastní nahrávací studio v Praze - Hostivaři a plánuje stavbu nové koncertní síně v Praze na Štvanici.
"Vzhledem k tomu, že je tento projekt financovaný, nejsme závislí na prodeji. Uvědomujeme si, že na tom nemůžeme vydělat. Velkou část výtisků hodláme posílat do škol a knihoven," poznamenala šéfredaktorka. Čtvrtletník bude podle Kopáčové Hradecké zřejmě dostupný za 69 korun a nabídne 64 celobarevných stran textů a fotografií z hudební scény. Nezapomene pravděpodobně ani na dětské čtenáře, pro něž mimo jiné připravuje komiks.
Všichni či leckdo
Ještě více si Kopáčová Hradecká slibuje od webového portálu. Podle ní obdobný server v Česku chybí a hudební fanoušci jsou mnohdy nuceni číst pouze zahraniční. Internetové stránky se proto zaměří na aktuální dění na hudební scéně. Kromě recenzí nabídne i rozmanitá témata, aktuality a rozhovory.
Tutti znamená v italštině všichni či leckdo, čímž jeho tvůrci naznačují, že časopis nebude pouze pro hudební odborníky, ale i pro širokou veřejnost zajímající se o klasickou hudbu a jazz. Redakce bude mít z počátku pět stálých členů, autory dalších příspěvků budou externisté. Podle šéfredaktorky by Tutti neměl přímo konkurovat hudebním měsíčníkům Harmonie a Hudební rozhledy, které již mnoho let zaujímají v hudebním světě přední místo.


Abstract: Hlavní město má, alespoň co se záplav týká, to nejhorší za sebou. V úterý po jednání krizového štábu to uvedl pověřený primátor Tomáš Hudeček (TOP 09). Radní rovněž podle zdrojů ČTK schválili vyhlášku, která umožní odpustit lidem postiženým povodněmi platbu daně z nemovitosti.

Nejhorší máme za sebou, věří pověřený primátor Hudeček

"Dnešní krizový štáb konstatoval na základě předpovědí počasí, že ta nejhorší situace v Praze je v tuto chvíli asi za námi," uvedl Hudeček.
Podle Hudečka by se měla situace vrátit do normálu do 14 dnů. Do té doby by měly být rozebrány zábrany a v plném rozsahu zrušena i dopravní omezení.
Pověřený primátor dále uvedl, že město požádalo o povolání dalšího 100 vojáků, kteří budou pomáhat právě při rozebírání zábran. Nyní už jich pět desítek pomáhá s odstraňováním škod na Císařském ostrově.
V pražské Chuchli nadále trvá druhý stupeň povodňové aktivity a stoupat by měla ještě hladina Berounky. Zábrany se proto budou snižovat postupně.
Osvobození od daně až na pět let
Vyhláška o odpuštění daně z nemovitosti by mohla zahrnout období až pěti let. "Navrhuje se využít institut osvobození pro zdaňovací období od roku 2014, neboť daň z nemovitostí za rok 2013 byla poplatníky již uhrazena finančním úřadům," píše se v dokumentu, který schválili radní.
Za jakých podmínek a jak přesně odpouštění daně bude fungovat, rozhodnou jednotlivé městské části, které daň z nemovitosti vybírají. Kolika lidí se to v současné chvíli týká, není jasné. Magistrát totiž nyní vypracuje rozlivovou mapu a soupis postižených pozemků a budov.


Abstract: Tajfunem zasažené Filipíny v úterý netrpělivě vyhlížejí americkou letadlovou loď, která na palubě přiveze potřebné vrtulníky. Počet nalezených těl v úterý dopoledne vzrostl na 1 744, filipínský prezident Benigno Aquino však večer snížil odhadovaný počet mrtvých na 2 500. Helikoptéry mají pomoci nalézt další oběti a dopravit pomoc do míst doslova odstřižených od světa.

Ke zdevastovaným Filipínám vyrazila letadlová loď USA, přiveze vrtulníky

Filipínská vláda zvýšila v úterý dopoledne oficiální bilanci tajfunu Haiyan na 1 744 mrtvých a 2 487 zraněných. Konečný počet obětí se očekával až u deseti tisíc, filipínský prezident Benigno Aquino později snížil odhad počtu mrtvých na 2 000 až 2 500."Není to ještě konečné číslo, pravděpodobně bude ještě narůstat, ale deset tisíc je moc," uvedl v rozhovoru pro CNN.Supertajfun Haiyan zasáhl východní část Filipín před čtyřmi dny a nechal za sebou cestu mimořádné zkázy. Do některých oblastí se záchranné týmy ještě nedostaly. V částech Filipín zůstává přerušená dodávka elektřiny a nefungují mobilní sítě.Sbírková konta v ČRADRA
č. ú. 41594159/0300, variabilní symbol 395
Dárcovská SMS ve tvaru "DMS ADRA" na číslo 87777
Český červený kříž
č. ú. 222885/5500, v. s. 777, online platba
Člověk v tísni
č.ú 37893789/0300
"DMS FILIPINY" na číslo 87777
Diakonie ČCE
č. ú. 292 949 292/0300, v. s. 117
Charita
č. ú. 55660022/0800, v. s. 133, online platba
"DMS CHARITASVET" na číslo 87777
Lékaři bez hranic
č. ú. 222 666/2700,
online platba
"DMS MSF" na číslo 87777
UNICEF
č.ú.1177 1177/0300, v.s. 808
"DMS UNICEF" na číslo 87777
Cena DMS je vždy 30 Kč.
Záchranné operace v oblasti by měla výrazně podpořit především americká letadlová loď USS George Washington s pěti tisíci vojáky a víc než 80 letadly a vrtulníky na palubě. Ta k souostroví vyplula v noci na úterý z Hongkongu a na Filipíny by měla podle Pentagonu dorazit za dva až tři dny.Podobně velké americké plavidlo s vrtulníky schopnými dopravit denně přeživším miliony tun vody, potravin a léků a evakuovat zraněné zachránila množství lidí po asijském tsunami v roce 2004, napsala agentura AP.K místu přírodní katastrofy plují podle agentury Reuters i další čtyři americké lodě, stejně tak vysílá jednu ze svých vojenských lodí Británie. Tyto státy společně s řadou dalších jako Japonsko či Austrálie se rozhodly vyčlenit na pomoc Filipínám miliony dolarů. OSN v prohlášení uvedla, že jejích 25 milionů dolarů bude použito na provizorní přístřešky, hygienické potřeby, vodu a zdravotnickou podporu.Do postižených oblastí zatím dorazilo minimum z pomoci potřebné pro desetitisíce lidí. Její distribuci navíc komplikuje špatné počasí. V regionu prší a meteorologové očekávají během 72 hodin příchod nové tropické bouře či tajfunu, uvedl zpravodajský server BBC.OSN podle agentury AFP vyzvala dárce k pomoci Filipínám. "Zahájíme plán, který se soustředí na zajištění potravin, přístřešků, zdravotní pomoc, hygienu, odstraňování trosek a ochranu těch nejzranitelnějších. Tento plán vyžaduje 301 milionů dolarů," uvedla šéfka humanitárního programu OSN Valerie Amosová.Zobrazit fotogaleriiOSN již dříve oznámila, že vyčlenila se svého nouzového fondu 25 milionů dolarů. Miliony dolarů už se zavázaly poskytnout USA, Británie, Japonsko, Austrálie a další země. Česko přispěje na pomoc Filipínám čtyřmi miliony korun, které dostane filipínský Červený kříž.Podle českého velvyslance na Filipínách Josefa Rychtara je ambasáda v kontaktu s Českým červeným křížem, s Člověkem v tísni a ministerstvem zahraničí. "Zítra přijedou lidé z Člověka v tísni, takže jim budeme rovněž pomáhat," doplnil.Společnost vyslala na Filipíny tříčlenný tým, který se chce zaměřit i na oblasti, které nejsou ve středu mediálního zájmu, jako je například východ ostrova Samar a město Guiuan ležící jako první v dráze tajfunu.Na sbírkových kontech, kde české charitativní organizace shromažďují peníze na pomoc Filipínám, bylo v pondělí zhruba 1,75 milionu korun. Humanitární pomoc tradičně sbírají Člověk v tísni, ADRA, Charita ČR a Český červený kříž. Vedle dobročinných organizací přispívají některé firmy. Nové sbírkové konto otevřely Diakonie Českobratrské církve evangelické, česká pobočka humanitární organizace Lékaři bez hranic a organizace Magna Děti v tísni.
Filipínský generál Virgilio Espineli v úterý oznámil, že ve městě Tacloban využili této příležitosti vězni k útěku z věznice. Trestanci strhli zeď vězení a prchli na svobodu. Ve věznici bylo asi 600 odsouzených. Kolik z nich se do útěku zapojilo, zatím není jasné.
Podívejte se na zkázu Filipín na leteckých záběrech:Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu


Abstract: Pětsetkrát už brněnští lékaři zachraňovali život pacienta, kterému selhávala játra. Přesně tolikrát totiž v Centru kardiovaskulární a transplantační chirurgie provedli transplantaci orgánu, který je zodpovědný za rozkládání nebo přeměnu řady látek nebo za odstraňování škodlivin z těla. Operace s kulatým pořadovým číslem pět set se uskutečnila v dubnu, ale centrum o ní informovalo až nyní kvůli tomu, aby mohlo sledovat stav pacientky.

Hazard, varovali dřív. Teď transplantace jater zachraňuje

"Před transplantací mi nebylo vůbec dobře a těšila jsem se na ni. Teď se cítím výborně a nemám žádné problémy," řekla v úterý čtyřiapadesátiletá Františka Slaný z Hodonínska. Kvůli novému orgánu však musí dodržovat dietu, nejíst mastné ani kořeněné jídlo a brát pravidelně léky.
Brněnští lékaři navíc v jejím případě zvolili poprvé transplantaci upravených jater. "Pacientka byla na čekací listině dva roky a její stav se velmi zhoršoval. Žádný z dárců ale neměl tak malá játra, abychom jí je mohli dát, proto jsme je museli zmenšit. Velká játra by se do jejího těla nevešla," vysvětlil chirurg z centra Jiří Ničovský, který darovaná játra upravoval.
Podle Ničovského je obecně problém s malými pacienty a velkými dárci. Z poznatků centra vyplývá, že největší skupinou dárců jsou dospělí muži, které náhle postihne například mozková příhoda, a zemřou. Jejich játra jsou ale pro příjemce obvykle příliš velká.
Menší pacienti kvůli tomu na orgán čekají déle. "Pacienti nad sedmdesát kilo čekají průměrně dvaasedmdesát dní, lehčí lidé 178. Někdy ale trvá hledání dárce i několik let," řekl Ničovský.
První transplantaci jater provedli brněnští lékaři před jedenatřiceti lety. Jednalo se o první takový zákrok v Československu a ministerstvo vnitra jej označilo za hazard s lidským životem. Lékaři se ale nevzdali a riskantní zákrok udělali. Podařil se jim lépe, než čekali. Pacient totiž stále žije.
Šéfem transplantačního týmu, který se na operaci připravoval přes deset let, byl tehdy Vladimír Kořístek. Zákroku předcházely roky vědecké práce a pokusů na zvířatech. "Nejdřív jsem zkoušel operovat vepře. Teprve po roce první z nich přežil," uvedl už dřív pro Brněnský deník Rovnost Kořístek. Operaci podstoupil tehdy šestatřicetiletý Josef Mynář z Tišnova na Brněnsku, který trpěl neléčitelnou jaterní chorobou.
Zpočátku bylo operací jen několik ročně. "V posledních deseti letech jich děláme asi třicet ročně. Letos jich ale bude víc, protože tohoto čísla jsme dosáhli už na konci června," sdělila lékařka Libuše Husová. V současné době čeká na transplantaci několik desítek lidí.
Zákrok stojí zhruba šest set až osm set tisíc korun a platí jej pojišťovna. Stejně jako léky, které pak pacient musí celý zbytek života brát.
První rok po transplantaci přežije devadesát procent lidí. "Deset let žije asi sedmdesát procent, za dvacet let zhruba polovina," dodala Husová.
Nejčastějšími příčinami pro transplantaci jater je alkoholická cirhóza. "Takových pacientů je asi pětina. Před operací ale musí nejméně půl roku abstinovat. To je podmínka. Zhruba třetina z nich se ale pak k pití alkoholu bohužel vrátí," poznamenala Husová. Druhou nejčastější příčinou je onemocnění žlučových cest, kterým trpěla i Františka Slaný.
V České republice nyní existují dvě pracoviště se zaměřením na transplantaci jater. Kromě brněnského Centra kardiovaskulární a transplantační chirurgie, které se jim věnuje přes třicet let, je to ještě pražský Institut klinické a experimentální medicíny. Ten začal v roce 1995.


Abstract: Norský soud se bude na konci února příštího roku zabývat odvoláním Evy Michalákové proti rozhodnutí úřadů o zbavení rodičovské odpovědnosti k oběma jejím synům. Sdělil to zástupce petičního výboru na podporu rodiny Jakub Cyrani. O případu před pár dny hovořil s norskou premiérkou i předseda české vlády Bohuslav Sobotka.

Odvolání Michalákové bude norský soud řešit v únoru. Tlak Sobotky prý pomohl

Norská sociální služba odebrala českým rodičům syny - dnes desetiletého Denise a sedmiletého Davida - v květnu 2011 kvůli podezření na zneužívání a zanedbávání. To se nepotvrdilo. Soud ale považoval zjištění za závažná a děti nechal u pěstounů. Eva Michaláková požádala loni v prosinci o přezkoumání své kauzy, letos v září padlo rozhodnutí o zbavení rodičovských práv a adopci mladšího syna. Proti tomuto rozhodnutí se matka odvolala. Chlapci se narodili v Norsku, jejich matka tam také žije.
"Termín odvolacího řízení byl na norské poměry stanoven poměrně rychle. Přičítám to i nedávným krokům pana premiéra Bohuslava Sobotky a dlouhodobému veřejného tlaku na Norsko," uvedl právník a člen petičního výboru na podporu rodiny Pavel Hasenkopf. "Standardními byrokratickými prostředky se dále neposuneme. Proto velmi vítám osobní iniciativu premiéra Sobotky a jeho trpělivý politický tlak," dodal.
Podle advokátky Dory Bokové rodina Michalákových omezila vystupování v médiích z obav před reakcí sociálního úřadu Barnevern, ale v žádném případě se nevzdává. "Navzdory své zoufalé situaci všichni věří, že kluky budou mít zase doma. Cílem rodiny není finanční odškodnění, které jí za způsobené bezpráví jednou přizná štrasburský soud pro lidská práva. Cílem Evy Michalákové je návrat dětí domů ke své vlastní rodině," dodal Boková.
Protože má rozhodnutí norských úřadů odkladný účinek, širší rodina opětovně požádá o možnost setkání s chlapci, uvedl petiční výbor ve svém prohlášení. Doposud prý úředníci Barnevernu na žádost o kontakt reagovali pouze jednou, a to v září, kdy rodinu odmítli s odkazem na přílišnou vytíženost dětí ve škole.
"Rodina se také pokusí doručit dětem vánoční dárky, přestože kvůli chybějící zpětné vazbě netuší, zda úředníci a pěstouni zasílané dárky dětem předávají," uvedl petiční výbor. "I nadále je rodina bez jakýchkoli informací o starším z bratrů Michalákových, kterého téměř dva roky nikdo neviděl," dodal.
Podle petičního výboru upozornily na pochybné postupy Norska v poslední době i rodiny z několika dalších zemí, například z Rumunska, Polska, Slovenska či Litvy.


Abstract: Náš jachtařský tým se nedávno vrátil ze Seychel. Co jsme zjistili: bezpečno, přívětiví lidé, kokosové palmy, bílé pláže lemované oblými skalisky, až neskutečně nádherné moře.

Na jachtě po souostroví Seychely: ztraceném ráji v Indickém oceánu

Skvělá místní kuchyně, stabilní teplý vítr bez velkých vln, obrovská rozmanitost organismů, skvělý servis. A co víc? Seychely nejsou zdaleka tak objevené a turistické, jak se o nich tvrdí. A i tím získávají své neopakovatelné kouzlo. Pečlivě sbaleni a s kajakem od Gumotexu místo zbytečných věcí v zavazadle jsme vyrazili právě do tohoto malého ráje.
Lodě se charterují na Mahé nebo na ostrově Praslin. My zvolili Praslin a naší oblíbenou DYC base. Oproti běžným destinacím, kde jsme zvyklí si plachetnice půjčovat, nás přivítala domácí atmosféra malé kanceláře poblíž stejně malého mola, kde se pohupovalo několik katamaránů a pár jednotrupých plachetnic. Už při příjezdu naladíte pohodovou atmosféru díky vřelým úsměvům, celkovému klidu a pohodě, která jak jsme později pochopili, panuje na všech ostrovech.
Naše výprava začíná plavbou na 8 mil vzdálený ostrov La Digue. Po cestě chytáme prvního tuňáka a už ráno se těšíme na večeři. Kotvíme v kouzelné zátoce lemované oblými žulovými kameny a sněhově bílým pískem, ve kterém jsou s lehkou elegancí matky přírody zasazené kokosové palmy – Anse Cocos.
Průzračná voda plná života, pobřeží jak z pohádky. Odpoledne vyplouváme dále podél východního pobřeží La Digue a míjíme soukromé ostrovy Marie Ann a Felicié. Náš cíl je La Passe, přístav na La Digue.Následující deštivé ráno (byl to nakonec jediný deštivý den během našeho pobytu) vyrážíme na průzkum ostrova na kolech. Exkurzí nás provází tropický déšť, který občas mění cesty v kanoistické dráhy. Nadšení ale neopadá a pokračujeme dál, rozhodnuti dobýt vyhlídku pod vrcholem Nid d ́Aigles, nejvyšší hory ostrova.
Na 1,5 km máme za sebou převýšení 270m a i tvrdé povahy hledají místo, kam kolo zahodit a dál pokračovat po svých. Našli jsme ideální místo ve skrytu obřího balvanu a kakaovníků. Kola necháváme na místě a po dvaceti minutách výstupu nás vítá domorodý ovocný bar s úžasnou vyhlídkou na celé západní pobřeží, přístav a jihovýchodní pobřeží ostrova Praslin se zátokou Sainte Anne Bay.
Další naše cesta vedla vnitrozemím ostrova na jihovýchodní část pobřeží na – Petite Anse, Grand Anse a asi nejznámější pláž Seychel Anse d ́Argent. Projíždíme deštnými pralesem a mezi obřími listy stromů prostupují sluneční paprsky.
Procházíme mezi obřími žulovými balvany a vychutnáváme si atmosféru jedněch z nejhezčích pláží světa. V plážovém baru utrácíme 60 rupií za studené pivo a sledujeme, co se děje v polní kuchyni. Domorodci často své obří úlovky grilují na plátech cukrové třtiny a křídou na tabuli od oka střílí ceny bufetu "all you can eat".
Náš další cíl byl ostrov Curieuse – národní park, ostrov želv obrovských a žraloků citrónových. Pod lodí máme snad stovky ryb všech velikostí včetně tak pětikilových tuňáků a žraloků. Na druhý den ráno jeden člen týmu skáče do kajaku a vydává se, jak se patří, na průzkum. Po několik minutách vidíme kajak obrácený vzhůru a za chvíli ho máme zpět na lodi. Jeden ze žraloků citronových skočil do lodi. Ne, že by hrozilo nebezpečí napadení, ale uznáváme, že by to nikomu z nás taky dobře neudělalo.
Na pobřeží nás doslova na každém kroku vítají želvy obrovské. Dělají jakoby nic, skoro si nás nevšimnou. Na Seychelách je druhé místo na světě, kde je možné želvy obrovské vidět volně žijící.
Další zastávkou na ostrově Praslin bylo legendární Valle de Mai - botanická zahrada zapsaná v UNESCO, kde roste například legendární kokos coco de mer. Jedeme autobusem, který nás vysadí prakticky hned před zahradou. Vstup za 350 rupií opět stojí za to. Celé místo má neopakovatelnou atmosféru, mezi obřími tropickými rostlinami si připadáme jako mravenci. Všechny palmy, které plodí coco de mer, jsou opatřeny číslem a písmenem a tím i zaevidovány.
V chladném potoce pochodují sladkovodní raci, v korunách stromů zpívají papoušci. Když máte štěstí, uvidíte opět kaloně zavěšené na větvích palem. Nikde na zemi žádný kokos neuvidíte. Jen na recepci nebo v korunách palem. Kokos si můžete zakoupit za 5.000 rupií, což vychází na 10.000,- Kč. Je to endemit, největší semeno na světě a jinde ho nespatříte.
Největší překvapení Seychel je ostrov Cousin. Za 500 rupií na osobu vás převeze místní mladík na svém člunu až na pláž, tam si vás odchytí místní ranger a zároveň průvodce a začne vás po ostrově provázet. V tu chvíli nestačíte žasnout. Nejprve se tváříme kysele. Máme s sebou biologa, horolezce, geodeta, námořníka... snad si umíme ztroskotat sami, ne? Ale vzápětí jsme okouzleni jeho empatií, klidným a vřelým hlasem, který nás vítá na Galapágách Indického oceánu. Zná zde doslova každý kout a každé zvíře.
Spousta ještěrek, gekonů a další druhy plazů. Mnohonožky a náhle – opět želvy obrovské. Je zde jeden exemplář, jmenuje se George – říkají mu táta a je mu už 175 let. Ten asi pamatuje. Ale vzápětí se dozvíme, že byl převezen z ostrova Aride sem, pod dohled. Možná je to rozumné, známe se... lidstvo. V kořenech stromů se právě klubou malí tropičtí ptáci.
Všude okolo je nespočet druhů fregatek a vůbec, celkově tento ostrov stahuje srdce. Je horko, komáři štípou, tak naše posádka skáče do vln horkého oceánu. Plážový písek je sněhově bílý, práškovitý, daly by se s ním cukrovat buchty, jak trefně prohlásila Maruška, jedna z ozdob naší výpravy.
Náš další kurz vedl k doslova objevení nového světa – navečer nás vítá tajuplný ostrov Silhouette, kde kdysi slavný francouzský korzár Francoise Hodoul zakopal svůj poklad. Hornatý ostrov opředený tajemstvím navštěvujeme při západu slunce, vidíme jeho rudě zbarvené hory a tají se nám dech. Kotvíme v zátoce Anse Lascars, která je při severozápadním větru ideální.
Po vyřízení vstupních formalit, kdy jsme pochopili, že informace o naší dnešní infiltraci na ostrov nikdo neví a po ne úplně snadné domluvě s recepčním, který měl angličtinu jako východní Němec na Rujáně, jsme se domluvili na plánu dne. Větší část posádky si chtěla užít luxusu v podobě plážových barů světově vyhlášeného resortu Hilton. Největší sportovec výpravy Vašek se rozhodl pro běžecký průzkum severovýchodního výběžku Silhouette a my s Honzou se vydali na průzkum hornatého vnitrozemí. Přivítala nás pravá tropická džungle s mangovníky, Jack fruitem, chlebovníky a samozřejmě kokosy.
Další plavba nás zavede do ze všech stran kryté zátky s tyrkysově zbarvenou vodou, pláží se sněhově bílým pískem, kokosovými palmami a typickými oblými žulovými balvany – to je Port Launay. Potkáváme černouška, který nabízí BBQ. Loučíme se s 200 rupiemi za osobu a těšíme se na privátní grilování.
Na druhý den ráno se náš tým rozděluje na skupinu A = vrcholový tým, který hodlá zdolat Morne Blanc a po cestě zpět navštívit botanickou zahradu s masožravky a čajovou plantáž, a skupina B = výprava k místnímu vodopádu a relaxace na pláži.
S vrcholovým týmem nastupujeme do busu a míříme směr Victoria. Vystupujeme pod nástupem na horu a po relativně dobře značené cestě, která pro slabší povahy až hrozivě stoupala vzhůru, jsme se vydali k výstupu. Po asi 1,5 hodině jsme nahoře a výhledy stojí za to. Vidíte prakticky celé západní pobřeží, v dáli ostrov Silhouette a ostrůvky okolo Port Launay včetně našeho kotviště.Po návratu na loď jsem se rozhodl pro dobrodružnou expedici s pádlem od TNP, foťákem a studeným pivem Seabrew okolo pobřeží. Chvíli bojuji s proudy a poryvy větru až 20 knt, ale stojí to za to.
Po asi půl hodině přišla odměna v podobě liduprosté pláže, stín kokosových palem, sněhově bílý písek a výhled na celý záliv. Vyhodnocuji můj původní plán a ovlivněn kouzlem tohoto místa ve vteřině předčasně expedici ukončuji, parkuji kajak a otevírám stále ještě studené pivo. Přestože mám zkušenosti z Karibských oblastí, sám sobě si říkám, jak obrovské máme štěstí, že i v dnešní době je dostupné najít takováto panenská místa bez masové turistiky.


Abstract: Pokud se nezlepší kontrola vnějších evropských hranic a nebude zastaven migrační proud, situace se může vymknout kontrole. Selhání v této oblasti by mohlo zpochybnit samotné základy Evropské unie, vyplývá z deklarace schválené účastníky pondělního pražského summitu visegrádské čtyřky, Bulharska a Makedonie.

Summit V4: Pokud nezvládneme migrační proud, je ohrožena EU

Migrační krize nemá jiné než společné evropské řešení, shodly se účastníci summitu. Deklarace uvádí, že pokud zůstane spolupráce s Tureckem v migraci za očekáváním, měl by být připraven k okamžitému použití alternativní podpůrný plán.
Účastníci summitu se shodli na tom, že společné evropské řešení migrační krize má jejich plnou podporu. Nyní je prý potřeba se soustředit na urychlené uvedení v život schválených opatření. Zdůrazňují také klíčovou roli Turecka a Řecka při kontrole migrace.
Zároveň v deklaraci varují před tím, že pokud nebudou příslušná opatření zavedena a nebude zlepšena kontrola nad nejexponovanějšími částmi vnější hranice Evropské unie a nebude zastaven migrační proud, situace se může vymknout kontrole. "Takový vývoj by ohrozil základní pilíře evropské integrace, zejména Schengen a volný pohyb osob. Selhání v této oblasti by mohlo zpochybnit samotné základy Evropské unie a mělo by výrazné negativní hospodářské, sociální i symbolické dopady," uvádí se v dokumentu.
"Vzhledem k tomu, že jsou ohroženy samotné základy Evropské unie, předsedové vlád zemí visegrádské skupiny vyzývají její členské státy ke společné, rychlé a rozhodné akci," píše se v deklaraci. Klíčovým strategickým cílem je prý zachování Schengenu obnovením kontroly nad vnějšími hranicemi Evropské unie. Řešit by se měl ale také konflikt v Sýrii a organizovaný zločin pašující lidi.
Zároveň memorandum uvádí, že pokud pokrok v ochraně hranic a spolupráci s Tureckem zůstane za očekáváním, měl by být připraven alternativní podpůrný plán, který bude připraven k okamžitému provedení. Na dalších krocích by se potom měla dohodnout Evropská rada na svém březnovém zasedání.
Autoři deklarace ocenili "úsilí řeckých orgánů" při kontrole migrace. Pokud se prý ukáže nezbytnost dalších opatření při kontrole hranic na Balkáně, může to s sebou přinést další dopady na Řecko. Tomu by pak bylo nutné poskytnout podporu všemi prostředky včetně humanitární pomoci.


Abstract: Každá druhá malá nebo střední firma v Česku už musela kvůli špatné ekonomické situaci propouštět nebo se k takovému kroku v brzké době chystá. Více než třetina podniků omezila nebo plánuje omezit kvůli poklesu zakázek výrobu. Vyplývá to z exkluzivního průzkumu Hospodářské komory ČR (HK).

Polovina malých a středních firem propouštěla nebo to plánuje

Průzkumu se zúčastnilo 1261 malých a středních podniků. V malých a středních firmách pracuje více než 60 procent všech zaměstnanců v Česku. Průzkum ukázal také na hloubku pesimismu, která mezi manažery firem nyní panuje. Téměř polovina oslovených podnikatelů totiž očekává, že letos skončí hospodaření jejich firem ve ztrátě.
Také téměř polovina dotázaných podniků zkrátila nebo v nejbližší době chce zkrátit pracovní dobu svých zaměstnanců. Ve 40 % malých a středních firem už došlo ke snížení průměrné mzdy. Odměny a prémie už snížilo 57 %respondentů, mimořádné mimoplatové benefity odbouralo 31 % a pohyblivou i základní služku mzdy snížilo 12 % podniků.
Strašákem je druhotná platební neschopnost
Velkým strašákem se pro firmy stávají nezaplacené faktury od zákazníků. Oslovené společnosti potvrzují, že si nyní dávají větší pozor na platební morálku svých odběratelů. Prezident HK Petr Kužel vnímá zhoršenou platební morálku firem jako důkaz, že firmy skutečně čelí existenčním problémům. Podle něj by nejlepším lékem na situaci byla změna režimu platby DPH, kdy firmy nemohou uplatnit odpočet DPH do doby než zaplatí fakturu.
Ve středu zveřejněná čísla Českého statistického úřadu také ukázala, že lidé ztrácejí v českou ekonomiku důvěru. Únorová očekávání spotřebitelů se dokonce propadla až na úroveň z listopadu roku 1999. "Dno je nejspíše ještě před námi, a tak proud špatných zpráv bude pokračovat," uvedl analytik ČSOB Petr Dufek. Že letošní rok bude pro firmy velmi složitý, si myslí i Kužel. "Pro mnohé firmy může být bojem o přežití," dodal.