Question:
Rychlokvašené elity ze stáží v USA šíří prostřednictvím ČT
polopravdu a nenávist. Postup je stejný jako u dřívějších propagandistů,
dokazuje bývalý televizní ředitel

ROZHOVOR Management České televize v rozporu se zákonem toleruje neúplné
informování veřejnosti, negativní nálepkování, ignorování
představitelů jiných názorových proudů a v neposlední řadě
netransparentní nakládání veřejnými zdroji v rámci výroby a koprodukce
pořadů. Těmito ráznými slovy přispívá do rozvířené diskuse o
objektivitě a vyváženosti veřejnoprávního média mediální analytik a
bývalý ředitel Slovenské televize Radim Hreha. Kritizuje také výběr
hostů do diskusních pořadů ČT, kam jsou zváni především
propagandističtí profesionálové, kteří diváky přesvědčují o jediném
správném názoru.

Radní České televize Zdeněk Šarapatka v rozhovoru pro server Forum24 uvedl,
že bránit nezávislou veřejnoprávní žurnalistiku je teď víc než kdy
jindy v zájmu každého televizního koncesionáře, který chce na obrazovce
vidět a slyšet pravdu. Máme teď všichni, kteří měsíčně posíláme na
Kavčí hory 135 korun, povstat na obranu České televize?

Obecně s panem radním nelze jinak, než souhlasit. Nicméně, jeho vnímání
poslání veřejnoprávní televize je redukované pouze optikou dřevních
demokratů, kteří si ji přivlastnili po televizní krizi v roce 2001.
Management České televize proto v rozporu se zákonem toleruje neúplné
informování veřejnosti, negativní nálepkování, ignorování
představitelů jiných názorových proudů a v neposlední řadě
netransparentní nakládání veřejnými zdroji v rámci výroby a koprodukce
pořadů skrze loajální tvůrce.

Co míníte tím termínem dřevní demokraté?

Zjednodušeně řečeno jde o členy rychlokvašené elity, kteří podlehli
dojmu, že jsou svobodomyslnější než my ostatní. Jsou to tedy různí
havlisté a pokrytečtí kazatelé pravdy a lásky šířící polopravdu a
nenávist. Jejich nejarogantnějšími reprezentanty jsou zpravidla absolventi
různých stáží ve Spojených státech, privátními think-thanky počínaje,
programy vlády USA jako International Visitor Leadership (IVLP) konče. Tito a
další elitáři se pak navzájem doplňují coby odborníci v diskusních
pořadech. S využitím stejných typů z akademických a uměleckých kruhů se
snaží vytvářet image faktických a jediných správných pohledů na realitu.

Tito propagandističtí profesionálové postupují identicky jako jejich
totalitní předchůdci, kteří na svých stážích neobdivovali Yellowstone
či Grand Canyon, nýbrž Bajkal, Leningrad a Kavkaz. I proto jejich stylizaci
odhalí jakékoliv volby či referenda, jejichž výsledek není v souladu s
jejich záměry. Inu, prachy a moc křiví charaktery kdekoliv na světě, v
jakémkoliv politickém režimu i náboženství.

Platí to i v případě členů Rady ČT, kteří by měli především
kontrolovat samotnou Českou televizi a také jejímu vedení zprostředkovávat
názory veřejnosti?

Samozřejmě, vždyť pouhá účast na jednáních v průběhu šestiletého
mandátu garantuje radním dva miliony korun, coby přilepšení k jejich
standardním příjmům. To ani nemluvě o dalších bonusech včetně
vyššího základu pro důchod. Místopředsedové jsou na tom ještě lépe a
předseda Rady obdrží téměř dvojnásobek. U slabších povah je bonusem i
zvýšená sebeúcta a chiméra příslušnosti k svobodomyslnější elitě.

Dovedete si představit, že by v takové situaci chtěl některý z radních
porušit tabu tím, že by vyžadoval plnění zákona o ČT? Myslím tím
ustanovení o tom, že jedním z hlavních úkolů veřejné služby v oblasti
televizního vysílání je poskytování objektivních, ověřených, ve svém
celku vyvážených a všestranných informací pro svobodné vytváření
názorů. Přece je zřejmé, že názor je úměrný objemu poznání. Jestli
Česká televize nabídne veřejnosti pouze holý fakt, který doprovodí
jednostranným komentářem experta, jenž ví, co se od něj očekává, pak
nelze mluvit o svobodném vytváření názoru.

Zmíněný radní Šarapatka rovněž vyjádřil obavy ze špinění České
televize takovými kritiky, jakými jsou Miloš Zeman, Tomio Okamura nebo Andrej
Babiš. Na ty podle něj pravda už zdaleka nestačí. Dle Šarapatky se
populisté jako oni bojí jako čert kříže opravdu plné a rozzlobené ulice
a prý na ni možná brzy dojde, protože obrana poslední nezávislé televize
v zemi za to stojí. Očekáváte proto vbrzku plné ulice lidí, kteří do
nich vyjdou s cílem bránit Českou televizi?

Radní Šarapatka působí dojmem poplety, který se snaží veřejnost
přesvědčit o neopodstatněnosti svého mandátu. Zmínění ústavní
činitelé totiž mají v systému zastupitelské demokracie ke svému
hodnocení České televize nezpochybnitelný mandát, od svých voličů.
Radní to však zpochybňuje a dokonce jim vyhrožuje v Gottwaldově stylu tzv.
plnou rozzlobenou ulicí. Přitom jeho bratři v triku, z řad dřevodemokratů
napříč stranami ve Sněmovně či v Senátu, kritizují potenciální
vládní koalici za přípravu zákona o referendu. Tak, teď „babo, raď“.

Pro stejný server ale vyjádřil podobný názor i bývalý poslanec TOP 09
Marek Ženíšek, podle něhož jsou veřejná média v ohrožení a není
možné pouze přihlížet, ale je třeba zapojit občany do diskuse o významu
veřejnoprávních médií pro otevřenou společnost. To podle vás za úvahu
nestojí?

Tak brilantní důkaz farizejství konzervativních liberálů z TOP 09
nedokázal dosud poskytnout ani kníže od Letů. Nicméně držím jim palce,
aby se jim povedlo veřejnost zaujmout více než svými návrhy na omezování
svobody slova na internetu, jak navrhovali v předvolební kampani.

Nepochybuji, že to držení palců TOP 09 myslíte ironicky, tak přejdu na
podobnou notu. Novinář Jindřich Šídlo v satirickém pořadu před
prezidentskou volbou v žertu prohlásil, že voliči Miloše Zemana nemusí
chodit k prvnímu kolu, protože úřadující hlava státu postupuje do
druhého kola automaticky. Co si myslíte o tom, že právě kvůli tomuhle
vtipu se teď o něj zajímá policie?

Jindřich Šídlo zřejmě přešlapuje na místě, stejně jako mnoho dalších
absolventů tuzemské univerzity pravdy a lásky v týdeníku Respekt. Z takové
prkotiny však nebude ani obvinění, tudíž Šídlo má pramalou naději na
eventuální náhradu škody za zpochybnění svého dobrého jména.

Česká televize se snaží vylepšovat svůj notně pošramocený obraz u
veřejnosti. Její reportér Karel Rožánek v Plzni na besedě s občany uvedl,
že si spousta diváků myslela, že ČT je prouprchlická televize, že migraci
podporuje, ale ona to natáčí. Ale aby její reportéři jako maďarská
kolegyně podkopávali nohy migrantům, to určitě ne. Může se jí to touto
cestou podařit?

Pan Rožánek evokuje dojem, že stejně jako Marek Wollner a další buditelé
s nadšením nepřímo úměrným jejich intelektu, objíždějí školy či
domovy důchodců s cílem vymývání mozků občanům, kteří postrádají
kritické myšlení. Pan redaktor navíc prokázal svou veřejnoprávní
profesionální deformaci více než dostatečně, když na příkladu
výtržnosti kameramanky marginální privátní televize N1 TV vyzdvihl Českou
televizi, která takové praktiky nepoužívá.

Fakt, že kameramanka Petra László se omluvila, dále byla zatím
nepravomocně odsouzena za trestný čin výtržnictví a následně
propuštěna z práce, resp. že postiženému uprchlíkovi incident otevřel
cestu k lukrativní pracovní pozici, Rožánek nepovažoval za relevantní
informaci. A to už vůbec nemluvě o tom, že jeho verze mohla mezi
neinformovanými posluchači vytvořit dojem, že Česká televize skutečně
pracuje kvalitněji než „protiuprchlická Orbánova“ maďarská televize
veřejné služby.

V souvislosti s vraždou slovenského novináře Jána Kuciaka se připomínaly
ostré slovní výpady na adresu novinářů a kritika médií ze strany
politiků. Co si o tom myslíte?

Především je to strašná tragédie pro nejbližší obou obětí a
současně i vzkaz voličům tzv. zavedených polistopadových stran. Věřím,
že tentokráte se slovenští špičkoví kriminalisté vyhnou podezření z
toho, že se nechali zastrašit, tudíž vůči pachatelům shromáždí takový
dostatek důkazů, že je žádný ďáblův advokát nedokáže zbavit
exemplárního trestu. Nebude to jednoduché, vzhledem k praktikám slovenského
establishmentu, jak názorně připomněl premiér Fico milionem eur „v
igelitce“. Nicméně demise ministra kultury naznačila, že ve slovenských
nejvyšších vládních kruzích jsou i mimořádně charakterní a čestní
lidé, kteří jsou vzácností v řadách politiků a establishmentů v každé
zemi, bez ohledu na její politické uspořádání.

Blíží se inaugurace prezidenta republiky, po níž oficiálně začne druhé
funkční období Miloše Zemana. Vím, že znáte šéfredaktora slovenského
týdeníku Týždeň Štefana Hríba, který bezprostředně po volbách v
komentáři pro server Echo24 našel příčinu Zemanova znovuzvolení v
plebejskosti mimopražského Česka, které je „překvapivě primitivní“.
Navíc se podle něj Zemanovo vítězství zrodilo na šíření lži a strachu.
Dále uvedl, že stav, kdy se z výsledku prezidentské volby v Česku víc
těší Moskva a Peking než Praha, je blízký vlastizradě. Co říkáte
takovému hodnocení?

Pana Hríba znám jako zbabělého tlučhubu, který není schopen obhájit své
názory. V době mého působení v pozici šéfa Slovenské televize mne
obvinil, že personální změny na postech šéfredaktorů zpravodajství a
publicistiky STV jsem provedl v důsledku tlaku politiků. Následně jsem ho
pozval do časově neomezeného diskusního pořadu na téma politických tlaků
v STV, kterého jsem se účastnil. Pan Hríb však záhy po zahájení živého
vysílání ze studia utekl jako malý kluk. Přesto, že to zachytily kamery,
slovenští novináři o jeho příkladném novinářském přístupu cudně
mlčeli. „Čo s takým novinárom, ktorý nevie doložiť svoje hlášky, iba
ho..o,“ řekl by major Terazky.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Islamistická skupina požaduje, aby Google cenzuroval „protimuslimské“
výsledky hledání

Skupina označující se za zapisovatele nenávistných zločinů, Řekni MÁMĚ,
požaduje, aby Google revidoval své algoritmy, aby zajistil, že vyhledání
takových výrazů jako gangy sexuálního zneužívání a terorismus nevydají
„anti-muslimské“ výsledky.

Řekni MÁMĚ, ve své každoroční zprávě o „islamofobii“ tvrdí, že
„krajně pravicové“ skupiny zmanipulovaly výsledky tohoto vyhledávacího
giganta tak, aby jimi podněcoval zaujatost vůči muslimským skupinám
žijícím v Británii.

„Naléháme na Google, aby revidoval to, jak krajně pravicové webové
stránky oblafly vyhledávací algoritmy prostřednictvím Optimalizace
vyhledávacího enginu (SEO) tak, aby zvýšili své hodnocení ohledně
příspěvků týkajících se zločinnosti, sexuálního vykořisťování a
terorismu,“ uvádí.

„Tím zvýšeným hodnocení nejenže zvyšují svou legitimitu, nýbrž i
strhávají snadno ovlivnitelné lidi k souznění s těmito extremisty.“

Tento dokument, který prochází 1 223 „anti-muslimských činů“ v
loňském hlášení této organizaci tvrdil, že jakákoliv spojitost s gangy
sexuálního zneužívání a muslimskými komunitami „není podložena fakty.“

Autoři této zprávy poukazující na údajnou „zaujatost při sběru dat“
popisují „nadproporcionální podíl asijských mužů“ v případech
sexuálního vykořisťování dětí gangy jako na pouze „při povrchním
pohledu se jevící“ a tvrdí, že vzorky ve studiích byly „příliš malé,
aby z nich bylo možno vyvodit celonárodní závěry.“

V případech „teroristických útok spojených s extremisty muslimského
původu“ tato zpráva doporučuje, aby úřady vedly razie proti „nenávisti“.

„Policejní síly by měli uvážit, jak někteří zneužijí takovýchto
událostí jako záminky pro ideologicky motivované násilí a nenávistnou
mluvu na internetu, která bude útočit na muslimy a jejich instituce,“
konstatuje.

Tato organizace uvádí, že její spolupráce v partnerství se společnostmi
sociálních médií by jim mohla pomoci „lépe pochopit proti-muslimské
předsudky a podpořit vzdorování takovým povídačkám na internetu, do
nichž se investuje více než do reklamy.“

„Události s vysokým profilem jako je referendum o EU a populární debaty
kolem imigrace a terorismu zavlekly xenofobii, rasismus a anti-muslimské
sentimenty i na mainstreamové platformy, je tudíž nutno vyvinout větší
úsilí, aby se s takovýmito tvrzeními bojovalo a vzdorovalo povídačkám
mytologizujícím muslimy a islám,“ řekl.

Takových „povídačkám vzdorujících verzí“ je podle této zprávy
zapotřebí, aby se bojovalo proti Breitbart London a jiným nejmenovaným
platformám popisovaným jako zdroje „konspiračních povídaček“ s vazbami
na „krajně pravicový extremismus v Evropě.“

Tyto „falešné zprávy“ jsou uváděny jako možná tažná síla „proti-muslimské
nenávisti“ a v této zprávě jsou definovány jako „synonymní se zaujatou
politickou rétorikou určenou k podvracení důvěry v kritické zpravodajské
reportáže mainstreamu.“

Avšak hyper-zaujatá levicová média jsou v této části velebena jako „platforma
pro altruistickou touhu vzdělávat veřejnost“, kdy se autoři zprávy
domnívají, že tito „se drží tradičního morálního závazky
žurnalistiky, který se drží našich demokratických hodnot.“

Řekni MÁMĚ, přišla v roce 2013 o vládní financování poté, co bylo
zjištěno, že přeháněla počty proti-muslimských útoků po vraždě Lee
Rigbyho ve Woowich islamisty, ale vláda mezitím vytáhla „nenávistné
zločiny“ mezi vrcholná témata své agendy.

Počet oficiálních kampaní a iniciativ proti „nenávistným zločinům“,
k nimž došlo v posledních týdnech vedených v partnerství s organizacemi
londýnské dopravy a s policií, které prováděly organizování návštěv v
mešitách po celém městě, a pobízeli muslimy, aby jim nahlašovali to, co
„vnímají“ jako ty tzv. „nenávistné zločiny“.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Americký admirál obvinil Rusko z imitování jaderného bombardování USA

Americký admirál Harry Harris na svém vystoupení v senátu vyjádřil
znepokojení kvůli vojenským cvičením Ruska.

„Strategické jaderné síly Ruska se modernizují, řádně provádějí
vojenské cvičení imitující jaderný útok na kontinentální část USA,"
oznámil admirál.

Harris také dodal, že ruské strategické bombardéry TU-95 uskutečňují
lety u hranic USA a Kanady, aby připravily pěchotu. Provádí se též
vojenské cvičení spuštění raket směrem k Severní Americe.

Mimo jiné admirál zhodnotil zvýšení jaderního potenciálu Moskvy v
návaznosti na nové vyzbrojení ponorek Borej balistickými raketami. V Rusku
již reagovali na Harrisův projev. Experti označili použití jaderné zbraně
jako obvyklou praxi.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
MO RF: Západ nepospíchá s pomocí osvobozeným obyvatelům Aleppa

USA, Velká Británie, Francie a OSN nevyzvaly ani jednou k poskytnutí
humanitární pomoci 90 tisícům obyvatel Aleppa, kteří byli osvobozeni
přede dvěma dny, prohlásil ve středu oficiální mluvčí MO RF
generálmajor Igor Konašenkov.

„Vyšlo ale najevo, že dva dny po osvobození od teroristů více než 90
tisíc obyvatel Aleppa, nezazněla z kanceláře zmocněnce OSN Staffana de
Mistury, z MZV Velké Británie, Francie nebo USA ani jedna výzva k poskytnutí
jim humanitární pomoci", řekl Konašenkov.

Podle jeho slov, právě nyní, kdy už nejsou v osvobozených čtvrtích
teroristé, vznikly všechny nezbytné podmínky pro dodávky humanitární
pomoci. „Podle všeho byla tato pomoc určena nějakým jiným lidem, kteří
bydlí ve východních čtvrtích Aleppa", dodal mluvčí vojenského rezortu.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Tereza Spencerová: Útoky v Bruselu? Může být hůře. Savčenková je
nějaká svižná, ale to je možná tím, že hladovku už trénují všichni
Ukrajinci

OKNO DO SVĚTA TEREZY SPENCEROVÉ „Cílů, jejichž zničení by mohlo vyvolat
dominový efekt po celé Evropě a možná do určité míry i ve světě, by se
jistě pár našlo. A způsoby, jak ze třetího světa do Evropy přivézt
několik tun trhaviny, také existují a nejsou prý až tak složité,"
sděluje k hrozbě islámského terorismu analytička a editorka Literárních
novin Tereza Spencerová. V rámci svého pravidelného shrnutí týdenních
událostí na ParlamentníchListech.cz uvádí, že teroristické útoky mohou
být mnohem vážnější než ty právě proběhlé v Bruselu.

Výbuch v Bruselu ovládl dění posledních dní. Inu... Co si k tomu přejete
říci a ještě to řečeno nebylo? Selhání zpravodajských služeb.
Selhání integrace x-té generace imigrantů. Špatné prověřování nově
příchozích uprchlíků. Salafismus, radikalizace muslimů. Konec důvěry
lidí v Evropskou unii. Hrozba permanentního strachu. Nuže, popořadě: Co z
toho se ,,koná“ a co ne?

Myslím, že se tak nějak „koná“ vše výše zmíněné, ale hlavní
potíž je, že se vše „koná“ současně. Vymotat se z tohoto propletence
asi nejde a nejspíš se nedá ani rozseknout, protože neexistuje nic, co by
přineslo zaručené a smysluplné řešení ze dne na den, nebo alespoň pro
dohlednou budoucnost. A situace je nejspíš o to horší, že politici za „dohlednou“
budoucnost dalších voleb – tedy za horizont maximálně čtyř let –
vlastně ani moc nekoukají, čímž lze asi vysvětlit jejich chování: Po
každém teroristickém útoku ze sebe začnou pateticky sypat fráze o tom, že
„jsme ve válce“, že musíme bránit „svobodu“, „Evropu“, „evropské
hodnoty“ a kdesi cosi. A protože nemají odvahu na to, aby přerušili své
penězovody z Perského zálivu, díky nimž se fakticky stávají slouhy
středověkých monarchií a ne občanů Evropy, tak většinou jen zesílí
špiclování veškerého obyvatelstva, protože v nastalé situaci už opravdu
mohou věřit jen pár „skalním“. A tím to také většinou zhasne.

Přitom – jakkoli je mi líto obětí z Bruselu – se zdá, že jsme na tom
jako Evropa stále ještě vlastně dobře. Nabízí se totiž i jiný pohled na
hrozbu terorismu. Pokud jde o onu „bruselskou“ buňku, dá se asi říci,
že to byli svým způsobem amatéři, drobní kriminálníci, kteří „přestoupili
na džihád“, ale nejspíš ani neměli napojení na nějaká velitelská
centra Daeše někde na Blízkém východě, protože od nich nedostali ani
peníze, ani zbraně a museli si je sami za své kupovat od albánské mafie.
Pak šli a odpálili se nebo stříleli, a i když zabili přes tři desítky
lidí, fungování systému neohrozili ani v nejmenším. Zaseli možná strach,
ale spíš jen lokálně a dočasně, což přece pro agresivní skupinu se
světovládnými sklony, za jakou je Daeš považován, nemůže být samo o
sobě dostačujícím cílem. K čemu by jim bylo, že se lidé v jednom městě
budou chvíli bát vyjít na ulici, do metra nebo někam letět?

Díky médiím, která běhají policii v patách, už sice víme vše
důležité o tom, co si mysleli tisíce lidí, kteří byli zrovna na letišti,
v metru, nebo jen tak v Bruselu, už víme, kam chodil. ten který terorista do
mateřské školky nebo jakou má značku slipů, ale co když… co když to
všechno sleduje nějaký studovaný, pro účel akce oholený chlapík v obleku,
který dokáže – zatímco se tu budeme hromadně a snaživě honit za
vraždícími „čudlami“ a soustředit budoucí bezpečnostní opatření na
další „čudly“ – zasadit razantní úder infrastruktuře. Cílů,
jejichž zničení by mohlo vyvolat dominový efekt po celé Evropě a možná i
do určité míry i ve světě, by se jistě pár našlo. A způsoby, jak ze
třetího světa do Evropy přivézt několik tun trhaviny, také existují a
nejsou prý až tak složité… Už nyní se spekuluje o tom, že v hledáčku
teroristů měly být i belgické jaderné elektrárny, ale při pohledu na ty
„čudly“ mi to připadá dost nepravděpodobné. Ti spíš – v lepším
případě – jen nevědomky odváděli pozornost. A pak by mohli přijít
skuteční „hitmani“ z Daeše. A možná už tu někde jsou. Takže, jak
říkám, při vší té mizérii, kam jen se podíváte, je to zatím vlastně
ještě dobré. Padáme z třicátého patra a zatím jsme v patnáctém…

Zřejmě se znovu dočkáme praktického zpřísňování bezpečnostních
opatření, která nás budou chránit před terorem. Bezpečnostní rámy,
kamery v ulicích, odposlouchávání, zasahování do internetu. Do jaké míry
to bude opodstatněné a do jaké míry ne? Někteří aktivisté upozorňují,
že míra obdobné represe je v západním světě již neúnosná.

Jak už jsem řekla, západní politici každým rokem i dnem dokazují, že nic
jiného ani neumějí, až to vyvolává silný dojem, že se terorismus stal
vhodnou, protože těžko zpochybnitelnou, záminkou pro „utahování šroubů“
v západních společnostech. Koneckonců, statistiky dokládají, že od
chvíle, kdy Západ vyhlásil po 11. září „válku teroru“, počet
teroristických činů ve světě vzrostl devětkrát. Tudíž by se asi dalo
říci, že je „někde chyba“, která se vleče už řadu let, ale „těm
nahoře“ její opakování vyhovuje, protože jinak by přece své postupy
změnili.

Na margo tohoto vývoje dochází k rozbourávání dohody EU – Turecko.
Český parlament odmítl zrušení víz pro Turecko, což je podstatný
komponent dohody. Imigranti proudí do Řecka dál. Nevládní organizace se
dohodou odmítají řídit. A vlastně není nic ještě schváleno. Novináři
a lidskoprávníci rozebírají šokující prohlášení Erdogana o
zbytečnosti demokracie, věnují se perzekuci médií v Turecku. EU prý
uzavřela „smlouvu s ďáblem“. Jak na to nahlížet?

Osobně mám z posledního vývoje opatrně dobrý pocit, protože se ukazuje,
že národní parlamenty i další síly mají víc rozumu než vlády, které
na summitu dohodu s Tureckem poctivě odkývaly. Není ale samozřejmě jisté,
co bude dál. Jak se zachová Německo? Jak se zachová Brusel, když některé
členské státy odmítnou dohodu nebo alespoň její část? Rozpadne se EU na
staré a „kované“ členy a na nové, „neokované“? A jak Evropa
naloží s uprchlíky, pokud smlouva s Tureckem padne? Opravdu neumím
odpovědět. Jisté je jen to, že se Unie pod tlakem různých a kumulujících
se problémů pěkně rozkymácela a je blízko tomu, aby začala nabírat vodu.
A v takových případech vítězí pud sebezáchovy. Čistě podle modelu
záchrany lidí z Titaniku – a Evropa ani nic jiného nepřipomíná – bych
řekla, že se do záchranných člunů nahrnou ti bohatí a ty „nepoučitelné“
chudší ze spodních palub nechají být. Teprve se ukáže, co to bude v praxi
znamenat.

Jak je díky zpochybňované dohodě, ale zejména díky terorismu v Bruselu „nahnutá“
pozice Angely Merkelové, která bere do rukou iniciativu v evropských
záležitostech, tudíž pak nese největší rizika? A mimochodem, někteří
tvrdí, že to není Brusel, ale že Merkelová a Německo vládnou Evropě...

Na jednu stranu chápu, že se na Angelu Merkelovou snáší kritika za to, že
bere věci do vlastních rukou, ale přiznejme si – Evropská unie je
rozklížená, rozhádaná, plná různých nevraživostí, závistí a
výčitek, a tak když někdo někomu stokrát o něco řekne, a přesto se nic
neděje, raději si vše udělá sám. V praxi to bývá často to
nejjednodušší řešení, vesměs vycházející z pocitu marnosti a
naléhavosti valícího se problému. A kancléřka Merkelová právě to
učinila v noci ze 6. na 7. března, kterou na turecké ambasádě v Bruselu
strávila s premiérem Ahmetem Davotugluem. Byl tam s nimi jen nizozemský
premiér Mark Rutte, protože jeho země předsedá Unii, ostatní – a to prý
včetně Francie – o tom jednání ani nevěděli. Do půl čtvrté ráno tam
dojednávali dohodu o migrantech, kterou pak o pár hodin později Merkelová na
summitu předložila Unii jako více méně hotovou věc. Neumím si představit
všechny ty zákulisní kšefty, hrozby a vydírání, které musely Bruselem a
potažmo celou Unií seismicky otřásat, než členské státy poslušně
řekly své ANO.

Čili v principu Angelu Merkelovou svým způsobem i chápu, že vzala věci do
svých rukou, a vím, že nic nezkazí jen ten, kdo nic nedělá; ale současně
nechápu, jak velešpatnou smlouvu s Tureckem dojednala. Zdá se totiž, jako by
snahou udělat „alespoň něco“ vše v mnoha směrech jen zhoršila.

Podivné je přitom třeba žonglování s počty uprchlíků, kteří mají
být v Turecku a za které má EU Ankaře platit přes šest miliard eur.
Erdogan mluví už o třech milionech lidí, běžně se mluví o 2,7 milionu,
což je údaj OSN, který se ale kumuluje už od roku 2012. I podle OSN už
více než milion migrantů z Turecka odjelo, a to jen přes Řecko a Itálii. A
co víc, do Turecka nepřicházejí jen Syřané; ti tvořili z letošních
skoro 150 tisíc jen asi polovinu. A počet uprchlíků v oficiálních
táborech v Turecku přitom za loňský rok vzrostl „jen“ z 250 na 270
tisíc lidí. Takže, o kolik lidských duší se tu vlastně handluje?

A jestli je pozice Angely Merkelové „nahnutá“? Z podobných tvrzení už
se stal jakýsi kolovrátek, ale ukáže čas. Na jedné straně sice nyní
její strana oslabila ve trojích zemských volbách, ale stalo se tak na úkor
Zelených a sociálních demokratů, což vlastně znamená, že politika,
kterou například v otázce migrantů razí, neoslabila ani v nejmenším.
Zisky protiunijní AfD jsou sice mediálně vděčné, ale pozicí politického
mainstreamu zatím neotřásají.

Jednou jsem se vás ptal, jak byste řešila migrační krizi, kdybyste vládla
vy. A vy jste odpověděla, že byste si dala víno a cigaretu a zavolala do
Washingtonu, ať přestane rozdmýchávat války po Blízkém východě. No,
kdyby to nepomohlo a když vezmeme v úvahu současný kontext, tak jaké
řešení byste podnikla?

Mám výhodu, že nic takového řešit nemusím, protože na „co by kdyby“
nehraju. Ale v praxi si umím představit, že nejdůležitější by v takové
chvíli bylo asi vnitřní rozhodování, zda chci ve vrcholné politice se
všemi těmi prebendami i možnostmi být ještě zítra, nebo jestli je mi
jedno, že na mne NSA nebo nějaká jiná. tajná služba něco „vybalí“,
že je mi jedno, že mou stranu „zařízne“ nějaká lobby se svými penězi
a médii, že je mi jedno, že se moje rodina a blízcí stanou terčem teroru
či vydírání… Pokud bych si řekla, že mi to za to stojí, tak bych si
opravdu nalila tu sklenku, zapálila cigárko a zavolala do Washingtonu a pak do
Rijádu a pak do Ankary a na pár dalších míst. A jen bych neposlouchala, co
mi diktují, ale mluvila bych sama. A to vše bych si nahrávala a okamžitě
dala na mnoho míst na internetu současně, protože by to bylo asi to jediné,
co by po mně – třebas aspoň na hodinu – mohlo zůstat. Takže je vlastně
klika, že je to jen „co by kdyby“.

Hovořme o Naděždě Savčenkové, která byla odsouzena v 22 letům vězení.
Martin Fendrych ji srovnal s Miladou Horákovou, je to v pořádku? Jak hodnotit
způsob prezentace jejího procesu našimi médii – co bylo řečeno a co
řečeno nebylo? Je to dobrá výroba symbolu, nebo nechutné jednání Ruské
federace?

Mou nevýhodou je, že se snažím česká média nesledovat, takže i když tu
žiju, mám jen rámcovou potuchu o tom, co bylo a nebylo řečeno, a už vůbec
jsem nevěděla, že se z „Nadi“ zničehonic stala Milada Horáková.
Mimochodem, už tohle srovnání je ale sám o sobě hodně přesvědčivý
argument, proč česká mainstreamová média nesledovat! Západní média by
takové srovnání rozhodně nepoužila, nejspíš proto, že možná alespoň
tuší, že Rusko už – stejně jako my – není komunistické.

A co k ní říct? Nevím. Na videích se sama chlubí tím, jak mučila lidi,
tedy Rusy. Rusové ji zase viní ze smrti několika svých novinářů, ona sama
se nijak netají fanatickou rusofobií, a ani Kyjev jádro kauzy vlastně nijak
nepopírá. Na to, že držela hladovku, co pamatuju, je nečekaně svižná,
ale to lze možná s notnou dávkou cynismu přičíst tomu, že Ukrajinci
vzhledem k ekonomické situaci hladovky trénují obecně, v každodenním
životě… Pro ultranacionalistickou část Ukrajiny je symbolem boje proti
odvěkému nepříteli, který je jako divoké zvíře; pro většinu Rusů je
také čímsi jako divokým zvířetem. Obojí má silně propagandistický
náboj, přinejmenším v těchto dnech. Uvidíme, zda bude tématem ještě za
měsíc, za dva.

Jen je podivné, že zatímco třeba Berlín nebo Paříž její kauzu ani
nemíní s Moskvou projednávat, protože o ní nejspíš vědí své (a navíc
dopředu vědí, že by to s Putinem byla jen ztráta času), tak se za
Savčenkovou kromě šéfky unijní diplomacie Mogheriniové bere Česká
republika. Je zvláštní, jak jsme aktivní, jakmile jde o nějakou okrajovou
záležitost – a Naďa Savčenková je z hlediska vývoje světa vlastně jen
drobný infotainment – ale jinak o nás moc slyšet není. Že by v Černínu
zase jednou „kápli“ na to, jak snadno získat kdesi u Sorošů body,
vyhlídku na budoucí kariéru, a přitom se příliš neunavit?

Mimochodem, je to stejně bizarní, jako když se k Rusku tuhle vyjádřil
ministr obrany Stropnický: „Od maďarského ministra obrany mám informaci,
kterou nemohu stoprocentně potvrdit, ale nemám důvod jí nevěřit, že na
území Balkánu byly v nemalém množství přistaveny autobusy. Nikdo neví,
odkud se tam vzaly, ale dost pravděpodobně byly financovány Ruskem.“
Nemůžu ověřit, nemám důvod nevěřit, v nemalém množství, nikdo neví,
odkud se vzaly… Ten pán se přemýšlením o tom, co vlastně jako vrcholný
politik říká, také příliš nenamáhá. Plkám, tedy jsem.

Zapadly nám zprávy z válčiště v Sýrii, stejně jako velmocenské posuny
při rýsování map a scénářů nové Sýrie. Co je dobré říci?

Zprávy samozřejmě nezapadly, jen se části mainstreamu nějak najednou
nehodí do krámu. Jakmile totiž Západ „vyhodnotil“ částečný ruský
odsun ze Sýrie jako důkaz, že Putin ve skutečnosti nikdy nechtěl bojovat
proti Daeši (na rozdíl od naší „války proti teroru“, samozřejmě), tak
je nám teď. hloupé konstatovat, že ruské letectvo dál podporuje syrskou
armádu a Hizballáh, jejichž příslušníci možná už v těchto chvílích
dobyli zpět Palmýru, finalizují kontrolu nad provinciemi Aleppo či Idlíb,
vedou boje s Daešem kolem Deir i Zoru a tak podobně. Je mimochodem hodně
bizarní, že Kreml setrvání své armády v Sýrii popisuje jako „obranu
základen“. Když se podíváte na mapu, kde všude ruské bombardéry a
bitevní vrtulníky dál útočí, je to obrana „hodně předsunutá“. Řeč
je o tisících kilometrech.

A navíc raději mlčíme, protože Rusko pohrozilo, že znovu začne
jednostranně bombardovat všechny, kdo porušují dohodu o „zastavení
nepřátelských akcí“. USA se k této hrozbě nepřipojily, což tak nějak
naznačuje, že „příměří“ porušují především ti „naši“,
samozřejmě „umírnění“. Ale mlčení o tom je spíš otázka
mediálního mainstreamu, který je po pěti letech války v Sýrii kupodivu
znovu „vždy připraven“ vytvářet virtuální realitu, jako kdyby se tím
situace v reálu měla nějak změnit.

Zajímavější je, že syrští Kurdové na svých územích na severovýchodě
Sýrie jednostranně vyhlásili jakousi federaci, začali z tamních měst
vyhánět syrské úředníky i syrskou armádu... a už během prvních hodin
je za to odsoudili úplně všichni zúčastnění, včetně vedení iráckého
Kurdistánu. Jako by se tím už nyní jemně vykreslovala budoucnost
jednotného kurdského státu, v němž propukne vnitrokurdská řežba o koryta.

Ve středu do Moskvy přijeli John Kerry i jeho německý kolega Frank-Walter
Steinmeier, což je podivuhodná aktivita, která napovídá, že se zase něco
„peče“. Témat, která čekají na nějaký průlom, nebo alespoň pokrok,
je aktuálně dost. Takže, jak už jsem dneska řekla několikrát, počkejme
pár dní a uvidíme.

A na závěr tradiční otázka: Co bychom měli v nejbližší době rozhodně
sledovat?

Dnes bych trochu netradičně zůstala doma a doporučila „kauzu Čapí
hnízdo“. Jsme svědky toho, jak ve státě, který je prý jedním ze tří
posledních na světě, kde ještě existují anonymní akcie na doručitele, a
tudíž ani politici nemohou jasně prokázat svůj majetek, parta nečistých
lynčuje nečistého oligarchu, o němž se ale dopředu vědělo, že je
nečistý, ale nečistým se zničehonic stal až teď… Po rozkradených
stovkách miliard a možná bilionů je „skandálních“ 50 milionů trapnou
zástěrkou. Letmý pohled na včerejší jednání parlamentu mi maně
připomněl, že už vím, proč se někteří lidé bojí klaunů. Odborně se
tomu, mimochodem, říká coulrofobie.

Ale proč to vůbec zmiňuji: Jakmile jsem si všimla, že proti Babišovi „najednou“
vystoupily i neziskové organizace, které mají „dohlížet“ na boj proti
korupci, ale dosud si během dlouhých let ničeho nevšimly, mám neodbytný
pocit jakési „barevné revoluce“. Jen bez nadšených davů na náměstích,
ale to neznamená, že se něco takového ještě nezhmotní. Osobně ale
žádné demonstrace proti korupci neočekávám, protože si neumím
představit „národ“, který by v tomto směru povstal za Kalouskem nebo
Fialou. Nejdůležitější otázky jsou ale prosté: Kdopak to tuhle salónní
„barevnou revoluci“ asi tak řídí? A proč?

Teď mě napadá, že jsem dneska ještě ani jednou nehodila vinu za vše
špatné na Putina, tak to zkusím teď. Jen nevím, jestli stojí za Babišem,
nebo za Kalouskem a Fialou, nebo za Sobotkou se Zaorálkem… Čert aby se v tom
vyznal.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Jste islámský výsadek v Evropě. Když vás budou chtít asimilovat, je to
zločin proti lidskosti. Takto kázal německým Turkům prezident Erdogan
osobně

Český politik a diplomat Jaroslav Bašta připomněl ve svém komentáři pro
První zprávy knihu německého ekonomika Thilo Sarazina Německo páchá
sebevraždu. Podle něj se závěry a varování napsaná v roce 2010 nyní beze
zbytku naplňují.

Sarrazin se ve své knize opíral o zkušenosti, které nabyl jako vysoký
úředník na spolkovém ministerstvu financí a ve funkci senátora v Berlíně.

„Sarrazin jako první v Německu poukázal na neúspěšnou integraci
migrantů vyznávajících muslimské náboženství a analyzoval její
příčiny. Všiml si, že muslimské imigranty ve všech evropských zemích
charakterizují následující vlastnosti: podprůměrná integrace do
pracovního trhu, nadprůměrná závislost na sociálních dávkách,
podprůměrná účast na vzdělávání (zejména žen), nadprůměrná
porodnost (vyšší než v zemích odkud přišli), tendence k vytváření
ghett, nadprůměrná religiozita s příklonem k fundamentalistickým směrům
islámu a nadprůměrná kriminalita,“ uvádí Bašta. A všímá si také
toho, že Sarrazin spatřoval nejnebezpečnější moment v postupném
šíření islamismu.

Sarrazinovi tak vadilo prohlášení tehdejšího ministerského předsedy
Erdogana v Turecku, jenž v roce 2008 prohlásil, že neexistují islám a
islamismus. „Existuje jen jeden islám. Kdo říká něco jiného, uráží
islám,“ řekl tehdy. A Sarrazin dle Bašty tak upozornil na to, že za vlády
premiéra Erdogana docházelo k postupné reislamizaci dosud sekulárního
Turecka. „A varoval před dopady, které to bude mít na integraci asi sedmi
milionů Turků žijících v Německu,“ podotkl Bašta se vzpomínkou na
Erdoganova slova, kdy v roce 2008 v Kolíně nad Rýnem uvedl, že turecké
migranty považuje za svůj islamistický výsadek v Evropské unii.

Původní text ZDE

„Rozumím vaší senzibilitě, jíž projevujete vůči asimilaci, velmi
dobře. Nikdo od vás nemůže očekávat, že se asimilaci podrobíte. Neboť
asimilace je zločin proti lidskosti,“ řekl tehdy Erdogan. „Z dnešního
pohledu je také mimořádně zajímavé, že již před lety předáci
německých muslimských obcí se vehementně snažili o další
přistěhování svých souvěrců. Sarrazin to nazývá ‚vítací kultura‘
a navrhoval, aby to byl trestný čin. Inu, psal to jako ekonom, a nejspíš ani
v horečnatých snech by jej nenapadlo, že se z toho za pár let stane
oficiální německá politika,“ uzavřel Bašta.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Skutečný necenzurovaný životopis Tomáše Halíka. No to si tedy vážně
počtete...

T. Halík je synem otce, který v roce 1918 demonstrativně vystoupil z
katolické církve a od roku 1945 do roku 1953 pracoval na Ministerstvu
informací (de facto ministerstvu cenzury), tedy v nejhorších letech, kdy byla
tímto úřadem naprosto zlikvidována svoboda tisku a svobodného projevu. V
roce 1954 (sic!) se Halíkův otec stává editorem díla Karla Čapka, tedy v
době, kdy Čapek byl komunisty považován za nepřátelského spisovatele. Kde
se vzala ta vyvolenost?

Sám Tomáš Halík pak dílo otce vydává v roce 1976 (sic!). Kdo asi tak mohl
v době tvrdého normalizačního utahování šroubů publikovat? Režimu
nepřátelské osoby rozhodně ne!

Halík v roce 1972 píše svou v podstatě jedinou samostatnou „odbornou
práci“, a to „Křesťanství jako utopie“. Byl za ni oceněn Ústavem
ateismu. Podle svých slov však konvertoval koncem 60. let ke křesťanství.
Co mu tedy lze vlastně věřit?

Normalizační kariérista

Normalizační politika KSČ tvrdě postihuje odpůrce, zejména však reformní
komunisty. Rozsáhlé personální čistky se týkají zejména organizací,
které umožňovaly vycestování do zahraničí a které byly pod tvrdou
kontrolou StB. Vyhození jsou nahrazováni lidmi, kteří jsou ochotni – pod
heslem „není čas na hrdinství“ – sloužit novému režimu.

Halík neváhal a zaměstnal se v letech 1972-1975 v Chemoprojektu! (V této
instituci se bez vědomí StB nevyčural ani vrátný – zahraniční úkoly,
moře citlivých údajů). Zároveň přednášel v Chemapolu („proslulý“
podnik zahraničního obchodu).

V roce 1975 Halík povýšil a začal pracovat jako psycholog (doklady o tomto
jeho vzdělání chybí) na Institutu Ministerstva průmyslu České
socialistické republiky, kde připravoval vedoucí! kádry (de facto řadu
polistopadových tunelářů). Zůstal tam až do roku 1984. Během této doby
publikoval s jistým Kuchyňkou práci, která posloužila mj. i Vysoké škole
SNB. Ale i tady se v podstatě pouze připodepsal, neb koncepčně pracovat
Halík nikdy neuměl.

Pak se stává psychterapeutem na Protialkoholním oddělení Psychiatrické
kliniky Fakultní nemocnice UK, kde přečká až do převratu. Halík
odsouhlasil posrpnovou politiku strany a agilně plnil vše, co komunistům na
očích viděl. Zastupoval vedoucího Brigády socialistické práce, byl
důvěrníkem ROH, absolvoval podnikové školení pro nestraníky a dvouleté
studium stranického vzdělávání a dokonce vzorně zahajoval školení
nestraníků.

V NDR absolvoval kurs soc. psych. výcviku. Zahrál si také roli psychologa ve
filmu normalizačního režiséra Jireše (Katapult). Odmítl podepsat Chartu 77,
nikdy se neúčastnil žádného protikomunistického hnutí, nepodepsal
žádný protistátní dokument. Jako údajně tajně vysvěcený kněz sloužil
první mši v roce 1990. Proč tedy byl (jestliže byl) vysvěcen na kněze.

Po listopadu 89

Halík se pokouší intenzivně pronikat do církevního prostoru. Přímo do
politiky nemluví, ale je známý tím, že neustále zkoumá, co kdo ví o jeho
minulosti. Rád by dělal kariéru, ale bojí se svého stínu. Pro nové
vedení církve je podezřelý ze spolupráce s StB, ale podobných podezření
je všude kolem tolik, že mu v tomto ohledu nakonec nikdo moc pozornosti
nevěnuje. Stane se generálním sekretářem České biskupské konference,
prezidentem České křesťanské akademie, kterou založil prof. Zvěřina (Docházel
přece před listopadem do podzemních teologických kroužků.) a učí na
Katolické teologické fakultě. Pokouší se hezky po estébácku diskreditovat
odpůrce prof. Wolfa coby psychicky nemocného člověka. Nakonec však musí
opustit fakultu (jeho názory jsou v rozporu s učením církve) a je fakticky
vyhozen i z pozice gen. sekretáře ČBK.

Soustředí se proto na „akademickou“ kariéru. Má totiž pocit, že se
vrátí éra 1. republiky a on by mohl být oním profesorem, jenž má plat na
úrovni ministra a zásadním způsobem hovoří do věcí veřejných.
Postupně se tedy stane stane docentem a profesorem. Připíná si tituly a
doufá, že v tom spočívá všechna moc a sláva. Je tu však jeden problém.
Není schopen sepsat řádnou odbornou práci, jež by byla alespoň na domácí
scéně respektována. Stane se tedy profesorem sociologie, aniž by kdo znal
nějakou jeho seriozní odbornou práci, sociologický výzkum ... Tváří se
jako teolog a psycholog, ale důkazy nalézt nelze. Jde tak daleko, že nakonec
sám sebe označí za filozofa. Při zoufalé úrovni analytického a
syntetického myšlení Halíka, jeho neschopnosti vypořádat se s
elementárním zákonitostmi přírodních věd, je tato sebeprojekce opravdu
hodně tragikomická.

Nakonec najde východisko. Začne psát knihy o sobě, jež jsou protkány
citáty moudrých (on sám si žádnými vlastními názory moc jistý není).
Knihy a jejich překlady jsou bohatě dotovány (zejména z Německa, neboť
Halík ostře hájí zájmy Sudetských Němců a EU a nadbíhá v Německu
kdekomu), a tak nehrozí žádné riziko pro nakladatele. Kniha vždy vyjde za
dotační peníze a Halík z ní dostane svůj příjem (jedna z odměn za
veřejné politické vystupování). V knihách se neustále opakuje a vydává
každý rok jednu (jak pravil kritik: vždy se jedná o několikrát použité
ponožky). Jednoho dne se osmělí a trik vyjde. Přihlásí své knihy jako
odborné práce do tzv. RIV a díky tomu dostane na katedru FFUK velmi slušné
peníze. Je to evidentní podvod po všech stránkách.

Halíkovi však akademická půda nestačí. Není to pořád ono. Žádné
fanfáry, komže, trůny, o kterých tak často snil. Chce být politikem,
minimálně prezidentem ČR. Co naplat, že všechny jeho minulostní politické
úvahy mají mimořádně infantilní úroveň a jeho prognózy se svojí
přesností blíží nule. Je sveřepě přesvědčen o své vyvolenosti. Halík
tak dlouho olizuje Havlovi boty, až se dočká veřejně vyřčené věty:
Halík by mohl být prezidentem. Od té doby podepisuje jakoukoli petici a
dohání to, co jako slouha předlistopadového režimu zameškal. Rád by se
zviditelnil i na toaletním papíru. Peníze také nezanedbává a napojí se
zejména na penězovody z EU. Vystupuje kde to jen jde, zvláště na církevní
i akademické půdě v různých zemích. Nikdo však neví, co tam říká a
pro koho to dělá. Zpětná vazba chybí. Víme jen, že všechny jeho cesty
jsou placeny a že Halík by nikdy nic neplatil ze svého (další jeho
pozoruhodný charakterový rys).

Před rokem se v médiích objevily informace o Halíkově temné minulosti.
Halíkovi přátelé zapracovali a tvrdě lobovali za to, aby mu byla udělena
Templetonova cena. Zvláště si dali záležet, aby v odůvodnění byla
pochválena jeho vylhaná předlistopadová minulost (Templeton sám se dal
slyšet, že o Halíkovi nikdy neslyšel.). Dále je oceněna Halíkova práce
na poli mezináboženského dialogu. Halík, kromě jednostranných řečí ex
katedra, prakticky nikdy žádný mezináboženský dialog nevedl. Brání mu v
tom faktická neznalost. Není prostě schopen obstát ve vyhrocené diskusi. Ve
skutečnosti totiž nerozumí ani Islámu, ani svému oblíbenému budhismu. A
přitom je to tak jednoduché. Nechť religionista konečně napíše odbornou
práci. Cena je však doprovozena nemalou finanční částkou. A tak se jistě
dočkáme nové odrůdy impotentního Fóra 2000, což je přehlídka
ztraceného času a vyhozených peněz.

Halík se v podstatě neustále prezentuje a vnucuje veřejnosti sám. Když jej
někam nepozvali a on si myslí, že by tam měl být, požádá oddanou služku,
aby mu zařídila pozvánku, protože pak to vypadá, že byl chtěn. Zprávy o
svých zahraničních vystoupeních si píše sám a žádá poté Českou
křesťanskou akademii, aby tyto jeho zvěsti o sobě sama rozeslala na různé
adresy a tím ji objektivizovala. Žena, která tak činí, nikdy na žádné
podobné akci nebyla a poslušně na sebe bere odpovědnost za Halíkovu
sebeprezentaci.

Halíkova témata a charakter

Halík tvrdí, že akcent na rodinu je nebezpečný a povzbuzuje fašismus (!).
Důraz na pouhé občanství, tedy na atomizaci společnosti na jednotlivce, je
naopak v pořádku. Halík tak hloupě glorifikuje sovětský model, kdy
loajalita k státu byla důležitější než loajalita k rodině. Halík tak
dnes prosazuje společnost, jež bude ovládána jeho nadnárodními
chlebodárci.

Halík prosazuje multikulturní koncept, který opomíjí tradiční
uspořádání naší společnosti. Zbaběle se vyhýbá praktické pomoci
pronásledovaným křesťanům, nenávidí slovanské pravoslaví, ale úlisně
řeší problémy muslimů v ČR.

Halík je na objednávku ochoten zdůvodnit cokoli proti našemu tradičnímu
světu. Nejkřiklavější bylo jeho prosazování bombardování Jugoslávie.
Stačilo, aby tento nehorázný zločin podporoval Havel a Albrightová. I v
jiných případech však rád zmíní nutnost globalizace a papouškuje, co si
zejména Jiří Pehe přeje. Rád volá do zbraně, ale když na něho někdo
zadupe, rychle chameleonsky obrací. Halík se tváří nadnárodně, normální
vlastenectví má za neonacismus a fašismus 2. republiky a všechno české mu
připadá malé. Opakuje: Neumíme si vládnout sami, a proto nám musí
vládnout EU. Tváří se jako součást elit, které jsou nadřazeny místnímu
obyvatelstvu. Je však pouhým otrokem oněch samozvaných elit.

Halík obdivuje bohaté a mocné (např. Bakalu). Sponzoroval jej mj. i syn
bývalého předsedy vlády ČSR Korčák ml. Rád se nechává vozit limuzínou,
působí mu rozkoš překračovat pravidla silničního provozu, neb si tak
potvrzuje svojí výjimečnost (sám řídit neumí). Štítí se chudobných, i
když o nich s nechutí občas slovo prohodí. Bojí se konfrontace s
normálními muži, protože ví, že je psychicky i morálně slabý. Je
zbabělý a svoje problémy řeší udavačstvím a kuloárním jednáním.

Halík se bojí konfrontace s lidmi, kteří fundovaně odporují jeho „myšlenkovému“
světu. Vždy utekl před podobnou diskusí, jelikož by vyšla najevo jeho
nejistota a nevzdělanost. I při přátelské diskusi, v níž vystupují lidé
jemu blízcí, a to v oborech, ke kterým se hlásí, víceméně mlčí,
protože se bojí své nedostatečnosti.

Halík je relativně zdatný rétor, jenž nikdy nic relevantního neřekne,
klouže po povrchu a vytváří zdání, že ví cosi, co ostatní nemohou
postřehnout. V osobním kontaktu však překypuje materiálním konformismem a
vulgárností. Jeho neustálé narážky na vliv zednářů mají zjevně
působit dojmem, že je součástí mocných, kteří hýbou světem. Tento jeho
komplex vytváří koktail: Čapek – pozůstalost – zednáři –
jedináček – touha po výjimečnosti - narcismus – matka (o níž nechce
mluvit) – touha po kariéře za každou cenu – uzavřenost – úzkost -
strach z normálních lidí – nedostatek opravdových přátel - jednání za
zády.

Halík se rád vydává za velkého znalce umění. Budiž řečeno, že tato
část jeho budování image je mimořádně směšná. Halíkův vztah k
múzám je toporný a školometský. Prezentuje to, co bylo tisíckrát řečeno,
tedy tzv. prověřené hodnoty. Mne si stařecké strniště a banálně
posuzuje umělecký svět od Beethovena po Čapka. Chtěl by být prostě vším.
Halík nerespektuje dogmata katolické církve (zpochybňuje např. posmrtný
život Zmrtvýchvstání...). Proč tedy působí jako její kněz? Jaké je
jeho skutečné poslání?

Halíkovo nejbližší okolí a několik zrcadel pravdy

Nejdůležitější osobou, se kterou to Halík táhne od 80. let, je jistá
RNDr. Scarlett Vasiluková – Rešlová, CSc. (CSc. se udělovalo až po
schválení KSČ.) Tato vdaná žena s Halíkem dlouho vytvářela tandem,
starala se mu o domácnost a organizovala mu život. Byla to údajně emigrantka,
ale před listopadem s ním klidně v ČSSR publikovala článek. Sama měla po
listopadu politické ambice, ale byla z toho „pouze“ stáž na Michiganské
univerzitě. Dle svých slov jela před listopadem do Říma, aby tam ovlivnila
příští jmenování pražského arcibiskupa. V čí prospěch? I ona se
katolické víře vysmívá, leč s „katolickým knězem“ Halíkem
setrvává dodnes. Dle různých pozorovatelů se jedná o vynucený vztah. Kým?

P. Odilo Štampacha považoval Halík za „to nejsympatičtější Odilo“ a
nějaký čas s ním bydlel. Tento samolibý člen dominikánského řádu,
odešel ostentativně z katolické církve, veřejně se přiznal k
zednářství a začal střídat církve jako boty. Hraje si na religionistu,
nejraději se však také vyslovuje k politice, homosexualitě atd. Po
teatrálním přiznání se ke svobodnému zednářství mu měl Halík
vyhrožovat, že z něj udělají malou rybu. Kdo jsou oni ti, jež tak učiní?
K O. Štampachovi existuje také inspirativní svazek StB.

K P. Reinsbergovi se Halík také velmi rád vztahoval, neb byl významnou
předlistopadovou církevní autoritou. Halík ho však měl raději až po
smrti. Vyprávěl o jejich krásném vztahu, leč farníci P. Reinsberga
hovořili jinak. Halík byl pro něho obyčejný oportunista a mimořádně
nafoukaný egocentrik.

Také by byl rád, kdyby jej chválil zesnulý P. Oto Mádr, poslední
skutečný teolog české katolické církve. On tak však nečinil a považoval
jeho narcismus, nafoukanost a nedisciplinovanost za vážnou charakterovou vadu.
Halík se pomstil a pohrdavě napsal, že Mádr pocházel z malých poměrů,
čímž chtěl dát najevo, že jeho původ je mnohem významnější. Kdo však
Halíka zná zblízka ví, že je to buran, který se obléká jako švihák z
NDR a na recepci umí překvapit nedůstojnou poživačností a neznalostí
etikety. Hraje si na něco, co nikdy tento domažlický syn starých rodičů
nebyl. Mádr byl ovšem šlechtic ducha a vysoce jej převyšoval
intelektuálně i mravně.

Prof. P. Petr Piťha měl Halíka duchovně formovat. Výsledek: Halík
pomlouvá Piťhu kudy chodí a nesrovnatelně vzdělanější, kultivovanější
a duchovnější Piťha je velmi zklamán tím, co z jeho učně vyrostlo.

Zdroj: euportal.parlamentnilisty.cz

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Babiš o Čapím hnízdě lže, naznačuje advokát. A předkládá důkaz

Právník Aleš Rozehnal tvrdí, že ministr financí a šéf hnutí ANO Andrej
Babiš lhal, když v reakci na „kauzu Čapí hnízdo“ prohlásil, že do
společnosti Farma Čapí hnízdo, a.s., „přišel investor, který si
nepřál být jmenován, a bylo to akceptováno“. Stejně tak prý není
pravda, že „Agrofert pouze převzal předlužený projekt této farmy“.

Rozehnal na základě auditovaných účetních uzávěrek společnosti Farma
Čapí hnízdo, a. s., argumentuje, že společnost do roku 2013 žádného
investora prokazatelně neměla. A když se ve společnosti v roce 2013 investor
vyskytl, nebyl jím nikdo jiný než IMOBA, a. s., z koncernu AGROFERT. Závazky
farmy prý nicméně zanikly poté, co se v roce 2014 stala dceřinou
společností IMOBy.

Stejně tak dle Rozehnala neodpovídá účetním závěrkám tvrzení, že
projekt Farmy Čapí hnízdo byl předlužený. Právník uvádí, že o
předlužení by šlo tehdy, měla-li by Farma Čapí hnízdo více věřitelů
a zároveň by souhrn jejích závazků převyšoval hodnotu jejího majetku. V
roce 2013, kdy se Farma Čapí hnízdo stala součástí holdingu AGROFERT,
však hodnota majetku této společnosti činila 659 mil. Kč, ale závazky
měla pouze ve výši 581 mil. Kč. O předlužení tedy nemůže být vůbec
řeč.

Celý článek ZDE

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
To chcete Kalouska nebo jak jako? Klára Samková po výstupu Svěráka
odsoudila „kavárnu“

Advokátka Klára Samková se rozepsala na svém facebookovém profilu, co jí
vadí na „kavárně“. Jak uvádí, je možné se lišit v názorech, ale
vadí jí očividná a absolutní neschopnost nabídnutí jakékoliv alternativy.

„Nepředkládá se žádné nové řešení... Stačí zvolání ‚Dosť bolo
(Zemana, Fica ... Babiše; s trestně stíhaným –- nikdy)‘. Vpravdě
nedemokraticky (= nelidově; demos = lid, který tito hlasové nerespektují)
nejsou ochotni přijmout porážku, uznat, že jsou se svým názorem v
menšině – a s tou většinou je nutno se dohodnout na modu vivendi. Takže:
sami se označují za ‚demokratické‘ strany, ale opak je pravda: snaží se
volební většině diktovat. A protože ovládají informační média, je
těch hlasů všude plno, projevují se stále agresivněji,“ zmínila
Samková.

Následně si všímá slov režiséra Jana Svěráka, jež pronesl během
předávání Českých lvů. „Nejde jen o to, že tyto ‚hlasy‘ odmítají
jakoukoliv kritiku, debatu o věci. Situaci na Slovensku rozpoutala ‚po
mečiarovském způsobu‘ zneužitá vražda, ale stejné je to zde. Jen u nás
se zatím k vyvolání demonstrací nevraždí. Nám – českým holubičím
povahám – stačí pro vyvolání ‚lidových demonstrací‘ zvolení
Ondráčka do čela komise pro kontrolu GIBS (ano, to je opravdu odporná storka,
ale zavinili ji ti, co nyní protestují – kdyby neodešli z jednání
Poslanecké sněmovny, tak by zvolen vůbec nebyl), případně intronizování
Zemana,“ zmínila Samková a dodala, že co se státem dál, to nikdo
neříká.

„Emigranti z Kuby už od 60. let sedí v Miami na pozadí a mají sepsané
kompletně všechny zákony, k jejichž přijetí má dojít, jakmile padne
Castrův režim. Ústavou počínaje. Svého času jsem poskytla takové
soukromé slyšeníčko jistým osobám z jižní Koreje, které přišly s tím,
že se jim moc nelíbí, jak bylo východní Německo v zásadě anektováno po
pádu železné opony západním Německem a zda bych neměla nějaké poznámky
k tomu, jak to v případě znovusjednocení Korejí udělat jinak a lépe. Pár
poznámeček jsem měla – jen upozorňuji, že k této události již došlo
před bratru dvanácti lety...“ popsala Samková, jež podobný scénář
zažila i na konferenci o rekonstrukci Kobane. „Všichni tito lidé věděli,
že nestačí rozvrátit nevyhovující (tedy jak komu a jak co) režim, ale že
je potřeba mít náhradu. To ovšem není v našich zemích zvykem. Na tuto ‚nepřípravu‘
praktických kroků ‚dojel‘ i Václav Havel a chartisti, kteří sice měli
v zásadě pravdu, ale jak ji přivést k reálnému životu, o tom neměli ani
páru... Tak se toho ‚. uvádění v život‘ iniciativně chopila omladina
okolo D. Třísky, Rychetského a Klause (Zemana můžeme v klidu přidat) a jak
to dopadlo, to tedy všichni vidíme...“ podotkla Samková, jež se závěrem
kavárny zeptala, jak si nový režim, který by měl nastat po svržení toho
stávajícího, představuje. „Kalousek for premier anebo jak jako?“ zeptala
se závěrem. Celý příspěvek Kláry Samkové: CO MI VADÍ NA "KAVÁRNĚ"
Můžeme se lišit v názorech, ba dokonce s můžeme kvůli svým názorům i
nesnášet. Tak to bylo od věků a bude to tak i nadále. Co mi ale skutečně
vadí, je očividná a absolutní neschopnost nabídnutí jakékoliv - jak se
říká smysluplné alternativy. Nepředkládá se žádné nové řešení ...
Stačí zvolání "Dost bolo (Zemana, Fica ... Babiše; s trestně stíhaným -
nikdy)". Vpravdě nedemokraticky (= nelidově; demos = lid, který tito hlasové
nerespektují) nejsou ochotni přijmout porážku, uznat, že jsou se svým
názorem v menšině - a s tou většinou je nutno se dohodnout na modu vivendi.
Takže: sami se označují za "demokratické" strany, ale opak je pravda:
snaží se volební většině diktovat. A protože ovládají informační
media, je těch hlasů všude plno, projevují se stále agresivněji. "Ruce
pryč od ČT", prohlásil během předávání Českých lvů režisér Svěrák.
Nejde jen o to, že že tyto "hlasy" odmítají jakoukoliv kritiku, debatu o
věci. Situaci na Slovensku rozpoutala "po mečiarovském způsobu" zneužitá
vražda, ale stejné je to zde. Jen u nás se zatím k vyvolání demonstrací
nevraždí. Nám - českým holubičím povahám - stačí pro vyvolání "lidových
demonstrací", zvolení Ondráčka do komise pro GIBS (ano, to je opravdu
odporná storka, ale zavinili ji ti, co nyní protestují - kdyby neodešli z
jednání Poslanecké sněmovny, tak by zvolen vůbec nebyl), případně
intronizováním Zemana. Co se státem ale dál, to neříká nikdo. Dám
takový příklad: emigranti z Kuby už od 60. let sedí v Miami na pozadí a
mají sepsané kompletně všechny zákony, k jejichž přijetí má dojít,
jakmile padne Castrův režim. Ústavou počínaje. Svého času jsem poskytla
takové soukromé slyšeníčko jistým osobám z jižní Koreje, kteří
přišli s tím, že se jim moc nelíbí, jak bylo východní Německo v
zásadě anektováno po pádu železné opony západním Německem a zda bych
neměla nějaké poznámky k tomu, jak to v případě znovusjednocení Koreí
udělat jinak a lépe. Pár poznámeček jsem měla - jen upozorňuji, že k
této události již došlo před bratru dvanácti lety.... Velmi obdobný
scénář jsme zažil na konferenci o rekonstrukci Kobane. Všichni tito lidé
věděli, že nestačí rozvrátit nevyhovující (tedy jak komu a jak co)
režim, ale že je potřeba mít náhradu. To ovšem není v našich zemích
zvykem. Na tuto "nepřípravu" praktických kroků "dojel" i Václav Havel a
chartisti, kteří sice měli v zásadě pravdu, ale jak ji přivést k
reálnému životu, o tom neměli ani páru.... Tak se toho ". uvádění v
život" iniciativně chopila omladina okolo D. Třísky, Rychetského a Klause (Zemana
můžeme v klidu přidat) a jak to dopadlo, to tedy všichni vidíme.... Takže
se naprosto seriozně ptám kavárny JAK SI TEN NOVÝ REŽIM, KTERÝ BY MĚL
NASTAT PO SVRŽENÍ TOHO STÁVAJÍCÍHO, PŘEDSTAVUJETE?? Kalousek for premier
anebo jak jako?

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Místo toho, abyste trestali imigrační zločiny, trestáte odpůrce islámu.
Ničíte Evropu, vzkazuje bojovný novinář

Místo toho, aby Evropané přísně trestali přistěhovalce, kteří se
odmítají přizpůsobit prostředí, v němž žijí, jsou před soudy
popotahováni odpůrci imigrace a islámu. Novinář Yves Mamou varuje, že
tímto stylem se evropský kontinent brzo stane baštou islámu.

Mamou zmiňuje, že do Evropy přicházely miliony lidí dávno před
vypuknutím uprchlické krize. Nejvelkoryseji přijímalo migranty Německo,
které mezi lety 2005 a 2014 takto nabralo šest milionů nových obyvatel.
Velká většina nově příchozích pocházela z mimoevropských oblastí.
Podobně na tom byla i Francie se třemi miliony přijatých imigrantů nebo
Španělsko, které jenom v roce 2007 otevřelo hranice milionu přistěhovalců.

Migrace sama o sobě není dle novináře špatná. Problém nastává v
okamžiku, kdy nově příchozí začnou početně převyšovat – zejména v
důsledku vyšší porodnosti – původní obyvatelstvo. Tento trend patrně
Evropu nevyhnutelně čeká, alespoň dle odhadů OSN. Mezi lety 2015 a 2050 by
populační růst v bohatých zemích měli zajišťovat z 82 % migranti, což
je dle Mamoua problematické, neboť většina migrantů je islámského
vyznání, které je historicky konkurentem křesťanství, na němž byla
vystavěna evropská kultura.

Přistěhovalectví muslimů vnímá novinář jako problém také s ohledem na
chování evropských elit, které po nově příchozích tvrdě nevyžadují
dodržování našich pravidel. Místo toho trestají protiislámské kritiky.

Celý komentář v anglickém originále ZDE

Ve Francii, Německu a Švédsku již dle jeho zjištění začala stále
rostoucí zradikalizovaná muslimská populace měnit pravidla integrace.
Migranti se prý nemusí přizpůsobovat a mohou volně šířit svoji víru a
kulturní zvyky. Oproti tomu je místním přikázáno neodporovat změnám,
které s sebou nese imigrace. Když se i tak snaží odporovat, politická a
mediální mašinérie okamžitě začne kriminalizovat jejich „rasistické“
chování a obviňuje je z netolerance.

Mamou poukazuje i na nizozemského politika Geerta Wilderse, který stanul před
soudem za to, že se snažil bránit svoji zemi před marockými imigranty,
jejichž raketově rostoucí kriminalita mění Nizozemsko. Novinář
zdůrazňuje, že Wildersovi hrozí roční vězení a pokuta až ve výši 7400
eur.

„Bude toto dvojí hnutí – soudní nařízení milovat islám a
kriminalizace protiislámských kritiků – stačit k vyhubení veškerého
odporu vůči unijní migrační politice a poslouží k islamizaci kontinentu?
To uvidíme,“ konstatuje Mamou.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Bude se větrat a stranické mafie se brání. Hochštapleři, paraziti a
škůdci zabydlení ve strukturách. Babiš udělá do dvou let pořádek,
věří dokumentarista Dvořák

Režisér a známý odpůrce církevních restitucí Václav Dvořák má za to,
že Andrej Babiš jako premiér do dvou let udělá pořádek ve státních
strukturách, ve kterých se za léta mezistranických kompromisů zabydlelo
mnoho hochštaplerů, parazitů a škůdců. „Prostě po těchto volbách se
bude leckde větrat a stranické mafie se tomu teď brání. Proto tolik
mediálního povyku a odporu k menšinové vládě. Naštěstí prezidentem
není žádný slaboch, ale Zeman,“ zdůrazňuje k tomu. A církevní
restituce? „Jestliže nějací úředníci tvrdí, že něco nejde, protože
už je to nějak jinak nastaveno, tak nezbývá, než z nich udělat
nezaměstnané,“ tvrdí Dvořák k návrhu KSČM a dalších politických
stran na zdanění peněžité části v rámci církevních restitucí.

Máte radost z toho, že se diskutuje mezi politickými stranami o možnosti
zdanění církevních restitucí? Jako podmínku to má ve svém portfoliu pro
toleranci kabinetu Andreje Babiše KSČM... Jenže já už jsem slyšela, jak
příslušní úředníci tvrdí, že je to nesmysl a že to prý nejde,
jelikož mají už sazebníky dopředu nastavené...

Od začátku jsem nesouhlasil s tzv. církevními restitucemi. Od začátku to
byl podvod, který prošel jen díky lhaní v médiích, především v České
televizi a v Českém rozhlasu. S paní spisovatelkou Lenkou Procházkovou a s
dalšími aktivními občany jsme vystupovali proti, argumentovali jsme nejen
tím, že majetek, který byl veřejnosti vydáván za církevní, jí nikdy
nepatřil, že i o ten zbytek, který jim možná patřil, je připravil svými
reformami císař Josef II., poté T. G. Masaryk pozemkovou reformou a reformou
z roku 1945, že katolická církev dostala za majetek náhrady ve finanční
formě v letech 1947–1949. Jako byste házeli hrách na stěnu. Následovalo
hlasování v parlamentu poznamenané zkorumpováním tři poslanců ODS,
povoláním poslance náhradníka, který byl v tom okamžiku již odsouzený za
korupci. To všechno jsou skandální okolnosti, které jen ukazují, jakých
špinavých metod se církve, preláti a jejich posluhové dopouštěli v honbě
za majetkem.

A pak následovala Kalouskova drzost se smlouvami, které se prý nedají nikdy
změnit. Prostě lumpárna na lumpárnu. V tu chvíli, a bylo to jedinkrát v
životě, jsem litoval, že nežiji v monarchii, protože žádný vládnoucí
suverén by si něco podobného nenechal líbit. To jen lid v demokracii, která
je pokřivená jako ta naše a ve které vládnou majitelé médií, tedy v
mediokracii se může něco takového odehrát. A jestliže nějací úředníci
tvrdí, že něco nejde, protože už je to nějak jinak nastaveno, tak
nezbývá, než z nich udělat nezaměstnané. Zdanění prostředků, které
církve získaly tímto obskurním způsobem, by byla jen malá náplast na
ránu, kterou svým zločinem tehdy vládnoucí pravice zasadila českému
národu. A protože se uvažuje o sektorové dani, navrhuji s ní začít
právě u církví a stanovit ji na 95 %.

Jak se vůbec díváte na dohady okolo podpory/nepodpory menšinové vlády
Andreje Babiše? Co vás v tomto ohledu zaráží?

Andrej Babiš vládu sestaví a v tandemu s prezidentem, který ctí právo
vítěze voleb, bude i vládnout. Jak, to nevím, ale rozhodli voliči, a tak to
bude. Do dvou let udělá možná pořádek ve státních strukturách, ve
kterých se za ta léta mezistranických kompromisů zabydlelo mnoho
hochštaplerů, parazitů a škůdců. Prostě po těchto volbách se bude
leckde větrat a stranické mafie se tomu teď brání. Proto tolik mediálního
povyku a odporu k menšinové vládě. Naštěstí prezidentem není žádný
slaboch, ale Zeman.

Blíží se výročí 17. listopadu. V jakém stavu je naše demokracie a do
jaké míry jsme se za poslední dobu přiblížili, či nepřiblížili k tomu,
o čem jsme snili po roce 1990? Někteří vidí ohrožení demokracie v Andreji
Babišovi a Miloši Zemanovi. Sám Andrej Babiš ale tvrdí, že právě on chce
realizovat to, o čem jsme tenkrát snili, tedy aby fungovala ekonomika,
úspěšné rodinné firmy, infrastruktura a státní správa… Věříte mu?

Tady nejde o víru. Demokracii u nás ohrožují média manipulací, cenzurou a
překrucováním. Neprobíhá veřejná demokratická diskuse. Jediným místem,
kde zaznívají opoziční názory, je internet. Jsme svědky pokusů o
omezování diskuse na internetu, dehonestací některých zdrojů informací a
názorů, sestavováním různých seznamů „nepřátel“. K tomu se
přidávají některé korporace, které si hrají na moralisty a samozvané
ochránce demokracie. Přitom demokracii vyklešťují.

Příklad: S-klik, dceřiná firma vyhledávače Seznam, zrušila reklamu na
některých webech, s odvoláním na jakýsi pofidérní seznam, vyrobený na
objednávku vlivovými agenturami jedné cizí mocnosti a některých korporací.
A za tenhle seznam se schovává i ministerstvo vnitra. Už aby byl Chovanec s
celou svou partou Bretschneiderů v pekle! Naštěstí většina dotčených
webů nejsou komerční, provozují je dobrovolníci ve svém volném čase a
zadarmo.

Omezování ale naznačuje trend, a tím je odklon korporací od demokracie k
nové totalitě. Jsme na jejím počátku. Někteří autoři tento stav
nazývají korporátním fašismem. Od ideálů listopadu 1989 se vzdalujeme.
Jestliže Babiš slibuje nápravu, změnu a návrat k některým ideálům, je
dobré ho v tom podporovat. To říkám, aniž jsem jeho volič. Ale Babiš je
zároveň největším příjemcem evropských dotací, jsem na pochybách, zda
bude ochoten hájit naše národní zájmy v EU, pakliže se dostane do střetu
zájmů s Bruselem.

Jak se změnilo podnikatelské prostředí v Česku od roku 1989? Jeden velmi
kontroverzní podnikatel k tomu tvrdí, že „strach, který se v pátek večer
17. listopadu 1989 ze společnosti vypařil, je tady znovu, a dokonce se nám
vrátil s ještě větší silou“. Podle něj jde o to, že se dnes bojí
rozhodovat starostové, ředitelé podniků, ba dokonce i úředníci na všech
stupních, aby se nezpronevěřili různým zákonům, předpisům, nařízením...
Co si tom myslíte, je to opravdu tak zlé?

Nemohu posoudit, jestli strach panuje tak všeobecně. Pamatuji se, jak
někteří podnikatelé šířili strach mezi svými zaměstnanci větou „Kdo
nebude volit ODS, půjde z firmy!“. Ale to už je dávno. To bylo v době, kdy
i Klausova kravata mohla kandidovat do senátu. Pamatuji se, jak hysterici v
souborech některých pražských divadel ostrakizovali ty, kteří nevolili „knížete
s čírem“. Když jsme cinkali klíči, bylo mnohým jasné, že se lidi
přestali bát StB, aby se začali bát berňáku. Je pravda, že množina
dnešních zákonů, předpisů a nařízení tvoří spleť, v níž se
nevyznají snad ani advokáti, a že by stálo za to tu celou záplavu
zjednodušit, zpřehlednit.

Pravicoví politici tvrdí, že se nyní máme nejlépe v historii naší země.
Do jaké míry je to pravda a do jaké míry se některým skupinám opravdu
dnes žije těžko? Co by nová vláda měla udělat pro sociálně slabé
skupiny obyvatel?

Pravicoví politici jsou většinou lidé bez empatie, slepí k problémům
lidí tam dole. Jsou to vyznavači individualismu. Věřím, že jim se daří
dobře. Běžní lidé ale ztratili mnoho jistot, především sociálních, a
také mnoho iluzí. Mnozí důchodci doslova živoří. Pro mladé lidi je dnes
daleko těžší založit a uživit rodinu. Proto se rodí málo dětí a
vymíráme. Máme velký dluh, který se rok od roku zvyšuje a naděje na jeho
splacení je čím dál menší. Minulý režim byl v tomhle ohledu daleko
zodpovědnější. Takže i když máme podstatně větší míru svobody, než
před listopadem 1989 – můžeme jezdit, kam chceme, říkat, co chceme, tedy
alespoň na internetu, a k tomu si kupovat denně mandarinky a banány, přesto
je tahle svoboda jen pro někoho. Ti, kdo mají peníze, jsou si rovnější a
svobodnější. Na slabé se ale kašle víc než za minulého režimu. A to je
špatně.

Pro sociálně slabé skupiny je potřeba vybudovat pořádný sociální servis,
někteří tzv. sociálně slabí na současném sociálním servisu parazitují,
je potřeba ho nastavit tak, aby sloužil skutečně potřebným a nebyl
zneužitelný lenochy a vyžírkami. Chybí zákon o sociálním bydlení. Je
potřeba všestranně podporovat mladé rodiny, jejich společný start a
porodnost, především vzdělaných lidí, kde i ženy dělají pracovní
kariéru.

Chybí mi také výchova k vlastenectví. Jen ten, kdo má rád svou zemi a lid,
kteří v ní žijí, je schopen prospěšné práce a prospěšných
rozhodnutí. V opačném případě je to jen dravec, který myslí na sebe, na
svůj osobní prospěch a je jedno, kde provozuje svoje kořistění.

Mám obavu, že v současném stavu společnosti nebudeme schopni lidsky
zvládnout robotizaci, průmyslovou revoluci 4.0, kterou s sebou přinese velmi
blízká budoucnost. Co bude s lidmi, až ztratí zaměstnání? Kam se podějí?
A kdo bude kupovat ono automaticky vyrobené, když lidé nebudou mít práci, a
tím i peníze? Stojíme před velkou změnou a mám obavu, že autoritativní
režimy ten přechod zvládnou úspěšněji než pseudodemokracie, ve které
žijeme. A je tu ještě jeden symptom, který ukazuje, že se společností a
politikou v Čechách je něco v nepořádku: stále nám chybí zákon o
referendu. Ústava nám ho slibuje od vzniku ČR, ale politici, kteří se
střídali u moci, dělali všechno pro to, aby referendum nebylo. Zatím se jim
to daří. Bohužel.

A ještě malou poznámku k tématu: Jistěže se máme lépe než před
třiceti lety. Politici, kteří nám to předhazují, se tváří, jako by to
byla jejich zásluha. Ale to je přece normální vývoj v každé společnosti,
pokud není válka. I v osmdesátých letech jsme se měli lépe než v
padesátých. Proč nám ale dotyční politici nevysvětlí, že téměř po
třiceti letech od plyšáku máme stále dvaapůlkrát nižší platy než v
Německu při téměř stejných cenách za bydlení, potraviny atd.?

Jak hodnotíte poslední politickou produkci Miloše Zemana? Srší bonmoty,
dělá si legraci z novinářů i svého zdraví... Je v kondici vyhrát
prezidentské volby? Může jej ohrozit kandidatura expremiéra a někdejšího
předsedy ODS Mirka Topolánka?

S odporem sleduji všechny útoky na prezidenta. Jestli si jejich autoři myslí,
že voliče odradí od podpory Miloše Zemana, tak bych si tipl, že to bude
přesně naopak. Mnoho médií se ukazuje jako žumpa, a to je na pováženou.
Navíc se docela zřetelně ukazuje, kdo z novinářů pracuje proti zájmům
naší země. Nejvíc o demokracii žvaní právě ti, kteří neuznávají
rozhodnutí většiny při volbě prezidenta, nechtějí vzít na vědomí ani
výsledky posledních voleb. Docela úspěšně slovo demokrat vyprazdňují.

K volbě „svěžího vánka“ Topolánka vlastně nemám moc do dodat.
Další v řadě. Jen mě zaráží ta jeho drzost po tom všem, co tady
prováděl. Myslím si, že lidi ho dobře znají a pamatují, jaké to bylo za
jeho premiérování. Volné pole pro korupci, obnažené penisy u Berlusconiho,
vulgarity všeho druhu...

Miloš Zeman jede do Ruska a s ním chce jet i rekordně velká delegace
podnikatelů. I odpůrci Putina přiznávají, že Rusku se ekonomicky daří,
navzdory sankcím. Bude kvůli této návštěvě znovu Zeman tepán ve smyslu
„škodlivé orientace naší země na Východ“ ?

No ano. Přátelé kultu Václava Havla a další zahraniční vlivové agentury
budou zase pištět. My přece musíme bezpodmínečně poslouchat v rámci EU a
NATO. Ale NATO ničí už léta mezinárodní právo a Evropská unie ničí
sebe samu sociálním inženýrstvím a odmítáním demokratických postupů.
Jakýkoliv pokus se vymanit z toho nebezpečného sevření je vítán. Jsem
rád, že máme prezidenta, který před naší ekonomikou otevírá další
obzory.

Šéf SPD Tomio Okamura nedávno vyzval ke změně statusu veřejnoprávních
České televize a Českého rozhlasu. Je pravda, že zejména ČT je
kritizována za stranění některým politikům a špinění jiných. Zemanova
kancelář si na ni stěžuje často. Kritizován je i např. výběr hostů do
pořadů Václava Moravce. Oproti tomu zastánci ČT tvrdí, že jakákoliv
podobná změna by ohrozila naši demokracii. Jak hodnotíte práci ČT a
rozhlasu vy? Je třeba přistupovat ke změnám?

Jako bývalý zaměstnanec Československé televize a vedoucí vysílání
Občanského fóra z roku 1989 jsem pozoroval s velkou nechutí, jak tahle
instituce opět zapadla do starých kolejí, ovšem s přepólovaným znaménkem.
Opět se vybírají lidé, kteří na obrazovku mohou a kteří ne, opět se
říká jen část pravdy a druhá se cenzuruje, opět se opisuje, tentokrát ne
z Moskvy, TASS a Ústředního výboru Jediné Strany, ale ze CNN, Washingtonu a
Ambasády na Tržišti, a do toho Kalousek komentuje snad i dětské pořady.
Hospodaření redakcí je neprůhledné, státní kontrolní orgány nemohou
kontrolovat, a tak bůh ví, co se tam s penězi z koncesionářských poplatků
děje. Osobně jsem byl postižen cenzurou, pravda, ještě předešlým
vedením ČT. Ale podle toho, jak mi vracejí náměty, se tam lidé a „zásady“,
kterými se řídí, moc nezměnili.

Na rozdíl od Okamury si ale myslím, že veřejnoprávní a nezávislá tahle
média mají být. Nejsou, ale mají být. Jednou z cest je volba intendanta,
který bude nezávislý na politicích a korporacích. Nejlépe všelidovým
hlasováním, podobně jako volba prezidenta. Ale i to Okamurovo zestátnění
by bylo lepší než dnešní vláda samozvanců, kteří překrucují,
zamlčují, lžou, dusí demokracii a diskusi, slouží cizím zájmům a bůh
ví, co dělají se svěřenými penězi. Aspoň od voleb k volbám by za
televizi i rozhlas byl někdo osobně zodpovědný.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Tuhne krev v žilách: Případy využití dětí v politice. A čerstvý důkaz,
že to prý dělá TOP 09

Dopisy dětí z padesátých let, které se tehdy vyjadřovaly k tehdejšímu
politickému režimu, sdílel na svém facebookovém profilu exhejtman
Jihomoravského kraje Michal Hašek (ČSSD). Šéfredaktor MF Dnes Jaroslav
Plesl pak na svém facebookovém profilu sdílel i to, jak podle něj TOP 09
zneužívala děti k letošním protestům.

„I po desítkách let z toho mrazí v zádech... Je dobře, že už dnes nikdo
nenutí děti k něčemu takovému...“ poznamenal smutně Hašek.

„Jsme sice ještě malí občané ČSR, ale máme také svoji vlast rádi jako
dospělí. Slyšeli jsme o velezrádcích a špionech, kteří jsou právě v
Praze souzeni. Chtěli zničit mírovou práci naší země,“ píší
například žácí třetí třídy 1. národní školy v Bystřici pod
Hostýnem. „Chceme pokojný život a klid pro práci všech,“ píší také
děti, které dle svých slov odsuzují rozvratníky národa.

A nešlo o dopis jediný:

Po potrestání rozvratníků volali i žáci národní školy v Újezdě.

Šéfredaktor MF Dnes Jaroslav Plesl má však jiný pohled. Na svém
facebookovém profilu sdílel snímek TOP 09 Brno-sever, kde člen Karel
Pelikán zveřejnil snímky ze studentské stávky Vyjdi ven.

„Jo, tohle se topáčkům povedlo. Politická agitace na školách přímo pod
kuratelou strany, to se jen tak nevidí. Ahoj, já jsem Viki a můj politruk je
pionýrský vedoucí Mirek Kalousek,“ rýpl si Plesl. Narážel tak i na video
dětí z pražské demonstrace, které bylo hojně sdíleno na sociálních
sítích (psali jsme ZDE).

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Odsuňme muslimské imigranty podobně jako sudetské Němce. Islám je
zločinná násilná ideologie, usiluje o světovou nadvládu, říká
židovský intelektuál

ROZHOVOR Židovský intelektuál Martin Janeček, který má české, izraelské
i francouzské občanství, říká, že křesťané, pokud užívali násilí,
jednali v rozporu s učením, ke kterému se hlásili. „Muslimové jednají v
rozporu s učením, ke kterému se hlásí, pokud násilí neužívají. To je
zcela zásadní rozdíl,“ říká Janeček. Co se týče odsunu islámských
přistěhovalců a jejich potomků do zemí jejich původu, byl by to dle něj
akt přinejmenším stejně morálně ospravedlnitelný jako odsun obyvatelů
Sudet z Československa po druhé světové válce.

Předseda SPD a poslanec Tomio Okamura říká, že neexistují umírnění
muslimové a že islám je zločinná ideologie…

Jestliže pokládáme povinnost násilím usilovat o světovládu za zločinnou,
tak je logické chápat islám jako zločinnou ideologii.

Dle Okamury by bylo potřeba ihned všechny islámské migranty vrátit zpět do
mateřských zemí a byl by pro vyhoštění i potomků těchto migrantů,
kteří se v Evropě narodili...

Co se týče odsunu islámských přistěhovalců a jejich potomků do zemí
jejich původu, byl by to akt přinejmenším stejně morálně
ospravedlnitelný jako odsun obyvatelů Sudet z Československa po druhé
světové válce. Ti obývali danou oblast nejméně sedm staletí. Mnozí snad
byli potomky germánských Markomanů a Kvádů, kteří obývali České země
ještě před příchodem prvních Slovanů. Jestliže odsun obyvatel Sudet byl
ospravedlňován hrozbou, kterou německý nacionalismus představoval pro
přežití českého národa, tak masová přítomnost muslimů v Evropě
představuje pro evropské národy hrozbu ještě horší. Německý
nacionalismus se zrodil v 19. století, islámská rozpínavost v 7. století. V
tom všem jsem tedy s panem poslancem Okamurou plně zajedno.

Rusové jsou podle Tomia Okamury de facto naši jediní upřímní silní
spojenci v souboji s radikálním islámem. Co si o tom myslíte?

Už méně souhlasím s jeho myšlenkou, že Rusové jsou našimi jedinými
upřímnými a silnými spojenci v boji s radikálním islámem. Je samozřejmě
třeba usilovat o co nejlepší vztahy s dnešním Ruskem. Sankce proti Rusku
jenom zhoršují tamní hospodářskou situaci a tím posilují pozice
komunistické opozice. Víme, že Rusko bylo schopno rozdrtit islamisty v
Čečensku a že podporovalo bratrský srbský národ v boji proti muslimským
Kosovanům. Když Rusko usilovalo získat zpátky Krym, tamní muslimové
chtěli zůstat v rámci Ukrajiny, usilující o vstup do Evropské unie. Ta se
islamistům pochopitelně jeví jako ideální nástroj jejich rozpínavosti.

Víme také, že představitelé izraelské pravice usilují o co nejužší
vazby s Ruskem, které je nacionalistickou mocností, imunní vůči politické
korektnosti západních států. Na druhé straně ale Rusko má velmi dobré
vztahy s Islámskou republikou Írán. V Sýrii zcela podporuje režim Bašára
Asada. Útočí na pozice všech jeho odpůrců, včetně těch, kteří se
mohou jevit jako menší zlo. V žádném případě nebojuje především proti
Islámskému státu. Rusko prostě hájí své tradiční mocenské národní
zájmy. To je ovšem přirozené a logické. Je třeba vytvořit co nejširší
frontu všech, kteří jsou ohroženi islámskou rozpínavostí. V té je místo
jak pro Američany a Evropany ještě ne zcela zdegenerované, tak pro Izrael,
Indii, Čínu a Rusko.

Každý muslim je dle Okamury bezpečnostní riziko a časovaná bomba. Co si
myslíte o tom?

Bezpečnostním rizikem a časovanou bombou je každý muslim, který bere
vážně to, co korán a hadíthy, jeho komentáře, od něho vyžadují. Ten,
který je přesvědčen, že má morální povinnost vést džihád, svatý boj,
až se celé lidstvo podřídí vládě muslimů.

Tomáš Halík říká, že křesťané mají s muslimy stejného Boha.
Souhlasíte s tím?

Tato otázka si vyžaduje delší odpovědi. Omlouvám se tedy čtenářům za
dosti rozvláčné úvahy. Za prvé, co to znamená, že dvě vyznání mají
nebo nemají stejného Boha? A co toto slovo vůbec znamená? Neznám přesně
původ českého slova. Ale jeho francouzská verze dieu je samozřejmě
odvozena z latinského slova deus a to z řeckého zeus. A ten byl jednou z
hlavních model řeckých polyteistů.

Rabín Abraham Izák Kook (1865-1935) definoval polyteismus jako tendenci brát
část za celek. Jako neschopnost chápat, že všechno je propojeno a že za
vším je první, absolutní, příčina. Polyteista je místo toho polarizován
na nějakou dílčí hodnotu a povyšuje jí na absolutno. Židé se tradičně
pokládali za jedinou monoteistickou komunitu, ve světě, ovládaném
polyteisty. Praktikující žid proto slovo bůh vůbec nepoužívá. Místo
toho řekne „Ha Šem“. To lze přeložit z hebrejštiny do češtiny jako
„to jméno“. To nevyslovitelné jméno první příčiny našeho bytí.
Ovšem, podle judaismu, tato první příčina je nejenom prazdrojem všeho, je
též silou, která stále vesmír řídí. Zůstává ovšem do značné míry
nepoznatelnou. To je blízké tomu, čemu se někdy říká negativní teologie.
Podle ní o Bohu můžeme říci, co není, spíše než, co je.

To není cizí ani křesťanské teologii. Velký katolický francouzský
myslitel Blaise Pascal (1623-1662) cituje latinský překlad proroka Izajiáše:
Vere tu es Deus absconditus (Vskutku jsi Bůh skrytý). Jestliže křesťané
ctí Boha, který se zjevil Mojžíšovi a biblickým prorokům, věří ovšem
též, že Ježíš z Nazaretu je Bohem, který se vtělil do lidské bytosti. V
očích židů je tato víra neslučitelná s monoteistickou vírou v jediného
Boha. Je možné mi namítnout, že věřící všech vyznání sdílejí jednu
myšlenku: „Existují různé víry. Všechny jsou falešné, kromě té
jedné – té mojí!“ Z té vychází snaha svou víru šířit dál, někdy
přesvědčováním, u některých ale i násilím.

Co se týče židů, i když si též myslí, že ta jejich víra je ta pravá,
neusilují jí šířit mezi ostatní lidi. Věří, že jim, potomkům Abrahama,
Izáka a Jakuba, přísluší žít podle Mojžíšova zákona, s jeho 613
příkazy a zákazy. Členům ostatních národů přísluší se řídit sedmi
zákony, které byly dány už praotci Noemovi, tomu, který kdysi zhotovil
slavnou archu v době potopy. Mezi Noemovy zákony patří zákaz polyteismu a
příkazy, týkající se mezilidských vztahů. Někdo by si mohl myslet, že
muslimové jsou tedy dobrými Bné Noah, dobrými Noemovy syny. Ale není tomu
tak! Za dobré Noemovy syny můžeme spíš pokládat unitáře, členy komunity,
která vznikla v 16. století. Charakterizuje se tím, že pokládá Ježíše z
Nazaretu pouze za člověka, ať už jakkoli výjimečného. Do Čech
unitářství zavedla Charlotte Garrigue, manželka prezidenta Masaryka.

Nebo můžeme za Noemovy syny považovat baháisty, příslušníky vyznání,
které vzniklo v šiitském Íránu v 19. století a které zcela odvrhlo
myšlenku svaté války, charakteristické pro islám. Snad bychom mohli
pokládat za Noemovy syny i ahmadiány, menšinový proud vyšlý z islámu. Ten
vznikl v Indii a ospravedlňuje pouze džihád slovem, ale odmítá džihád
mečem. Ovšem pakistánská ústava upřesňuje, že ahmadiány nelze
považovat za muslimy.

Někdo mi může říci, že neodpovídám na otázku, která mi byla položena,
nýbrž mluvím o něčem jiném. Nikdo se mě neptá, které příslušníky
jiných národů židé pokládají za monoteisty, ale zda křesťané a
muslimové mají stejného Boha. Snad je možné říci, že nejdůležitější
je, jaká práva a jaké povinnosti každé vyznání ukládá svým věřícím.
A je zcela jasné, že islám se od křesťanství liší naprosto radikálně.
Psal už jsem, že „Pod rouškou falešného monoteismu, islám je
především úsilím o světovládu.“

Ve své knize Islámská rozpínavost včera, dnes a zítra (nakl. Epocha, 2011)
píši, že dějiny Středního východu je třeba chápat jako permanentní
zápas mezi usedlíky a kočovníky. Mohamed si vypůjčil od židů a
křesťanů určité myšlenky, zcela je změnil a vytvořil syntézu, jejíž
jménem pak zahájil úspěšný boj o světovládu. Ten probíhá dodnes. Padly
v něm miliony a miliony lidských životů a nyní vstupuje do nového,
obzvlášť nebezpečného stadia.

Ti, kdo četli Bibli, vědí, že Hebrejci po východu z Egypta, kde byli otroky,
též dobyli Zaslíbenou zemi násilím. Zmocnili se násilím ale jenom jedné,
poměrně malé země. Bylo to pro ně nezbytné, aby jako jediní monoteisté
mohli žít ve své vlastní zemi, bez nátlaku a svodů většinových
polyteistů. Nepřátelé křesťanství též opakují, že křesťanství
mluví o lásce k bližním, ale ve skutečnosti se často šířilo násilím.
Možná tomu tak skutečně bylo v době Karla Velikého, nebo když Přemysl
Otakar druhý zakládal Königsberg (Královec), dnes Kaliningrad, po porážce
pohanských Prusů. Tito monarchově ale pouze používali křesťanství ke
svým mocenským cílům.

A jak to tedy je s tím násilím a šířením víry?

V Evangeliu je psáno: „Jděte učit všem národům.“ Není tam psáno: „Jděte
dobývat svět!“ Naše předky evangelizovali Cyril a Metoděj. Ti nepřišli
s žádnou armádou. Přinesli Slovanům písmo, které pro ně připravili, a
duchovní a mravní hodnoty, díky kterým jsme, kým jsme. Křesťané, pokud
užívali násilí, jednali v rozporu s učením, ke kterému se hlásili.
Muslimové jednají v rozporu s učením, ke kterému se hlásí, pokud násilí
neužívají. To je zcela zásadní rozdíl. Redaktoři pakistánské ústavy
měli pravdu, když říkali, že ahmadiány nelze pokládat za muslimy. Tím,
že odmítají džihád mečem se skutečně islámu zásadně zpronevěřují.
Vrahové z Paříže 13. listopadu 2015 a z New Yorku 11. září 2001 jsou
naopak těmi, kteří plní povinnosti, které jim korán a hadíthy ukládají.

Nemohu odpovědět jednoznačně na otázku, zda muslimové a křesťané
vzývají stejného Boha. Musíme ale vědět, a neustále opakovat, že
muslimové chápou první příčinu svého bytí zcela jinak, nežli
křesťané. A je třeba si být též vědomi, že tento zásadní rozdíl
představuje pro nás velký handicap.

Jak to? V jakém smyslu?

Muslimové systematicky apelují na naše mravní hodnoty, snaží se v nás
vyvolat komplexy viny. Vědí dobře, že nemohou dobýt Evropu frontálním
vojenským útokem. Pokoušejí se jí zmocnit postupně, infiltrací,
sváděním žen a mladistvých, přistěhovalectvím a konverzemi. Též dobře
vědí, že společnost, která nemá žádný pevný mravní a duchovní řád,
je křehká. Pozorují, jak křesťanství v Evropě slábne. Konkrétně ve
Francii, před třiceti lety se 80 procent Francouzů označovalo za katolíky,
dnes je to 56 procent. Muslimové dobře vědí, že příroda nesnáší vakuum.
A připravují se toto vakuum zaplnit.

Zdá se mi nutné, aby všichni dědici Bible – židé i křesťané všech
církví – spolupracovali co nejtěsněji, aby se toto vakuum nešířilo.
Víme, že na koncilu Vatikán II bylo řečeno, že Duch svatý je v srdci
všech lidí. Mě zvlášť potěšilo, že současný papež František řekl v
roce 2014 španělskému deníku La Vanguardia: „Mi oración es judía“ (Moje
modlitba je židovská), neboť denně čte Davidovy žalmy. To, že křesťané
a židé mají stejného Boha je snad tedy jasné. Už Blaise Pascal řekl, že
ho nezajímá „bůh filosofů“, že vzývá Boha Abrahama, Izáka a Jakuba.
Na otázku, zda toho Boha mají i muslimové, ať si každý odpoví sám.

Snad bych měl toto své dnešní kázání ukončit něčím, jako vyznáním
víry. Ne, že by moje osoba byla nějak důležitá, ale aby každý dobře
chápal, o co mi vlastně jde. Psal jsem, že jsem částečně židovského a
částečně křesťanského původu. Že si vážím všech svých předků a
že bych chtěl být věrný – pokud je to ovšem možné – oběma svým
dědictvím.

Někdo mi může říci, že by mě mohlo stačit, že mám tři státní
občanství. Neměl bych chtít mít ještě dvě vyznání. Nechci! Zvolil jsem
si vyznání židovské. Proč? Prostě proto, že jsem potomkem Abrahama,
Izáka a Jakuba. Měl jsem i další důvody, ale vysvětlovat je všechny by
trvalo příliš dlouho a příliš by to vybočovalo z otázek, které mi byly
položeny.

Dr. Martin Janeček (narozen 1942 v Praze) má po matce židovské předky a
jeho otec byl katolík. Má český, francouzský i izraelský pas. V roce 1964
odešel antikomunista Janeček do zahraničí a usadil se ve Francii, kde
získal občanství. Na pařížské univerzitě vystudoval dějiny, dějiny
umění a mezinárodní vztahy. Po dosažení doktorského titulu působil jako
učitel na škole výtvarných umění v Orléansu a v Paříži, od roku 1976
až do důchodu pracoval na francouzském ministerstvu školství. Od roku 1979
žije střídavě v Praze a v Paříži. Publicisticky se angažuje v
problematice vztahů s muslimským světem, který důkladně poznal během
svých cest od Maroka až po Malajsii. Své poznatky a názory publikuje ve
francouzském a českém tisku (Prostor, Křesťanská revue, Proglas, Slovo z
Jeruzaléma). Je autorem knihy Islámská rozpínavost včera, dnes a zítra.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Senátor Doubrava: Sto hoven a další liberální fašisty nikdo
nepřesvědčí, že jsou tupí. Před soudem by jejich blbost jen dostala
publicitu

ROZHOVOR Senátora Jaroslava Doubravu nemůže nikdo podezírat, že by byl
odpůrcem prezidenta Zemana, přesto by, pokud by návrh prošel do senátu,
nehlasoval pro zavedení trestného činu hanobení prezidenta republiky.
Nevěří totiž v to, že by některé skupiny bylo možné kultivovat, jak si
předkladatelé kladou za cíl. Jen by dostali prostor dát znovu průchod
svému exhibicionismu před soudem.

V týdnu vyvolala rozruch iniciativa skupiny poslanců zavést do trestního
zákoníku trestný čin hanobení hlavy státu. Pokud by tento návrh prošel
do senátu, hlasoval byste pro něj?

Jednoduchá odpověď. Nehlasoval.

Myslíte si, že je třeba chránit prezidentovu důstojnost trestním právem,
že neexistují mírnější cesty?

Oprávněná kritika je normální. Nevybíravé útoky jsou ostudou toho, kdo
je říká, a ostatní občané poznají, kdo je hlupákem. Navíc si myslím,
že dnešním právem je možné toto chránit. Jen musí být vůle tuto
ochranu použít.

Ambicí návrhu je podle důvodové zprávy „vychovávat veřejnost“ a
kultivovat veřejnou debatu. Myslíte si, že je šance, že se podaří tímto
způsobem kultivovat i skupiny typu Ztohoven, Žít Brno nebo Pražský Majdan?

To je nesmysl. Pokud si lidé něco umanou, udělají to. Hysterici typu Sto
hoven, to jsou prostě liberální fašisti, kteří jsou schopni všeho.
Takové osoby nepřesvědčí nic a nikdo, že nejsou geniální, ale řádně
tupí. Jsem přesvědčen, že podobná tupost, jakou předvedli s prezidentskou
vlajkou a trenýrkami v jejich vzorové zemi, Americe, skončilo jejich smrtí
sestřelením ze střechy. Zaslouženě!

Nemáte obavy, že by tato úprava včetně toho, že by s případnými
pachateli probíhal veřejný soud, jejich popularitě mezi určitými vrstvami
spíše prospěla? Mohli by se prezentovat jako mučedníci, a je dost známých
případů, že se soudní síň stala spíše politickou tribunou, třeba jako
v případě Ukrajinky Savčenkové…

Ano, komedie tohoto typu by jejich blbosti dodaly jenom publicity. Ostatně
zmíněná Savčenková vystupovala, jako by si byla jistá, že jí v podstatě
nic nehrozí. Informace, které o ní chodily po internetu, ale svědčily o tom,
že by si velmi tvrdý trest zasloužila.

Naděžda Savčenková před soudem:

Tento návrh, který přišel pár dní před 17. listopadem, aktivizoval řadu
prezidentových odpůrců. Jak jste vnímal letošní oslavy tohoto výročí?

Jsou na stejném principu jako chování fanoušků před a po mistrovských
zápasech ve fotbale či hokeji. Prostě emocionální amok. Nicméně studenti
na Albertově se ukázali v pravém světle. Dokonce prý pro ně ani naše
hymna nebyla důvodem k trochu důstojnému chování se. Prý to byli studenti
jistého pana Putny. Skvělý vzor, skvělý vychovatel!

Na Václavském náměstí při těchto oslavách recitoval textař Jiří
Dědeček do mikrofonu báseň Sedí prase na Hradě. Mělo by podle vás být
právě takové „dílo“ postihováno podle navrhovaného paragrafu hanobení
prezidenta republiky?

Myslím, že samotné recitování „díla“ ukázalo, že Dědeček je
praidiot. Zapšklý hysterik. Autor se potrestal již tím, že takovou hovadinu
veřejně přednášel. Prý psáno stojí „ Blahoslaven budiž chudý duchem“
nebo tak nějak. V tomto případě to sedí do posledního písmene.

PŘEČTĚTE SI O CELÉ SHOW NA VÁCLAVSKÉM NÁMĚSTÍ.

Letos současně zažíváme „Rok Václava Havla“, který má vyvrcholit v
prosinci při pátém výročí jeho úmrtí. Jak na vás zatím působí tyto
snahy Havlových pokračovatelů udržovat jeho odkaz?

Jaký odkaz? O žádném nevím. Jenom kupa žvástů, přičemž realita byla a
je a bude úplně jiná. Byl to jenom maskot západních politiků. Byl jako
stroj na popcorn. Na povel ze sebe sypal obecné pseudohumanistické kecy. Byl
to člověk, který mi už za vyjadřování nestojí. Můj názor na něj je
dostatečně známý a já nemám nejmenší důvod na svém názoru cokoli
měnit. Přečtěte si soubor nazvaný „Občan Havel“ a pochopíte.

Prezident Miloš Zeman vyjádřil velkou radost ze zvolení Donalda Trumpa
americkým prezidentem a dodal, že mu bylo ctí, když jej nazývali „českým
Trumpem“. Sdílíte tuto jeho radost?

Občan Zeman je nenáviděný takzvanou kavárnou, protože nastavuje těmto
lidem zrcadlo jejich blbosti. S Trumpem mají víceméně společnou metodu, jak
média dloubat do oka. Dovolím si citovat z Ústeckého deníku 19. listopadu,
z úvahy na „trumpologické“ téma, které napsal publicista, novinář a
spisovatel, redaktor regionálního Deníku František Roček: „Trumpovo
chování se spíše blíží k liberálním demokratům než ke žlučovitým
republikánům. Jeho názory nikdy nebyly extrémní. Je to jenom notorický
provokatér a hráč s lidskou ješitností. Při prezidentských volbách si
vystřelil z demokratů i republikánů. Proliberální média ho ignorovala.“

Proto Trump zvolil to, čemu nemohou média odolat. Vše, co říkal, bylo
provokativní, i jmenovitě urážel jednotlivá média a osoby. Vyhrožoval
tím, co by mohl, až tam bude. Ač ho média nesnášela, musela ho poslušně
denně pouštět do mediální arény. Čtenáři a diváci chtěli nové
zážitky z pokračování Trumpovy show. Kdyby se snažil Trump vystupovat
jedovatě, ale uměřeně a la Clintonová, mediální říše by o něho ani
nezavadila. Čtenáře a diváky by seriózností nezaujal.“

Proti Trumpovu zvolení protestují v ulicích USA lidé, které organizují
neziskovky miliardáře George Sorose, tohoto „krále neziskovek“, který
podle některých spekulací stál i za sérií „barevných revolucí“ v
čele s ukrajinským Majdanem. Překvapilo vás to?

Nepřekvapilo. Pokud existují nějaká spiknutí, tak horší než CIA jsou
fašističtí sluníčkáři typu Soros. Jsou stejně nebezpeční jako
podnikatelské korporace brutálně vysávající lidi, které po světě
zaměstnávají. Přiznám se, že se vážně obávám, že dodrží-li Trump
své volební sliby, a já myslím, že dodrží, aby v zemi, kde demokracii
vydávají za vzor ctnosti, nedostali nápad a nezhlédli se v řešení, jaké
zvolili v případě bratrů Kennedyů.

O ROLI GEORGE SOROSE SI PŘEČTĚTE ZDE.

Je zřejmé, že elity jsou po vítězství Trumpa dost překvapené.
Příznačné bylo v tomto směru například vystoupení Madeleine Albrightové
s Michaelem Žantovským před pražskými studenty. Mají tito lidé podle vás
nyní důvod k obavám?

Ta ženská je prototypem zkaženosti. Její obavy jsou k smíchu. Pochybuji,
že ji nechá Trump popravit, i když by si to zasloužila. Albrightová je zlá,
nebezpečná ženská, když řeknu demokratický mafián, znamená to člověka,
který pomáhá zbrojnímu průmyslu a korporacím, které při změnách ve
světě se specializují na oficiálně zákonné krádeže tamního majetku –
firem i surovin. V souvislosti s Albrightovou je nutné poukázat na její
zločineckou roli v průběhu bosenské války a v době krize v Kosovu
rozpoutané kosovsko-albánskými mafiány, neméně odporné jsou i její
podnikatelské aktivity v rozparcelovaném Kosovu. Tato ženská se také
podílela na realizaci embarga vůči Iráku, které nezasáhlo vedoucí
špičky stále, ale prosté lidi a vedlo ke smrti statisíců předčasně
zemřelých iráckých dětí.

Madeleine Albrightová před studenty tři dny po porážce Clintonové:

Jiný příklad: Ve druhé polovině 90. let vrcholila kampaň turecké armády
namířená proti Kurdům, kteří chtějí konečně mít velkou autonomii nebo
vlastní stát. Turecká armáda na to odpověděla rabováním, masakry
civilistů, znásilňováním. To vše s diplomatickým krytím Clintonovy
administrativy, tedy i s pomocí Albrightové. Havlův odkaz milující
američtí demokraté tehdy posílali Turecku zbraně v hodnotě 800 milionů
dolarů ročně.

Oceňuji, že po Madeleine Korbelové Albrightové hodili v březnu 2000
čeští studenti na Masarykově univerzitě smradlavá vejce poté, co zde
převzala od akademických patolízalů Velkou zlatou medaili za „přínos
světové diplomacii“.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Občané, budeme cinkat klíči - tentokrát francouzskými!

Občané této země, poslední měsíce a týdny jsme svědky zvláštních
jevů na naší politické scéně, které nevěští nic dobrého!

Tento proces začal před 25 lety, pomalu, plíživě a jeho formální stránka
nám byla nabídnuta jako demokracie a svoboda. S nadšením jsme ji tehdy
přijali, ale již s menším nadšením ji dnes hodnotíme.

V parlamentu, senátu a ve vládě se střídala různá politická uskupení,
která však měla pramalý zájem na tom, aby se tato země rozvíjela zdravým
a korektním směrem.

Celá desetiletí zde vládli lidé, jejichž jedinou snahou bylo zdevastovat
naše hospodářství, zkorumpovat a paralyzovat justici, ukrást vše, co se
ukrást dá, a finanční prostředky, ztržené z těchto kriminálních
transakcí, vyvézt ze země!!!

Ano, tato země byla bohatá do té doby, než byla ukradena a vyvezena
převážná část peněz, ztržených z hodnot, které vytvořili lidé zde
žijící - Vy všichni svou vlastní prací, mnohdy ne právě lehkou!!!

Proto se dnes nedostává prostředků na budování infrastruktury, na
zdravotnictví, proto je vykraden státní důchodový fond, proto si
vyděláváme v přepočtu mnohonásobně méně peněz, než jiní Evropané ve
svých zemích.

Všimněte si tedy, že tato země byla cíleně vykradena a ožebračena, že
zde byl dán prostor pro doslovné řádění zvrhlých a zkorumpovaných
soudců a advokátů, pod jejichž ochranou se skrývají celé firmy se
sofistikovanými programy na okrádání lidí.

Všimněte si, že zde byly uměle vytvořeny podmínky pro akceleraci rasové a
etnické nesnášenlivosti tím, že menšině byly přiřknuty veškeré
výhody a většina to zaplatila svými daněmi. Všimněte si, že naše
armáda není vůbec schopna bránit naši zem, neboť na to nemá prostředky,
lidi ani výzbroj, a navíc je zhusta vysílána na zahraniční mise, na nichž
je této zemi opravdu houby platná.

A v neposlední řadě se zamyslete nad tím, proč se to vlastně všechno
stalo???

Odpověď je jednoduchá:

Toto je klasický scénář přípravy a plánování občanské války.
Občanská válka se nemůže vést na území, které je bohaté, stabilní a
ekonomicky výkonné, nemůže se vést tam, kde funguje dobře státní správa,
justice a armáda.

Občanská válka se dnes velmi pečlivě připravuje a vede se jich spousta v
různých částech světa. Oborníkem, vlastnícím know-how na tuto věc je
CIA. Takže - naše země se dnes dostala do situace, kdy se stává
geopoliticky velmi vhodným územím pro vyvolání občanské války!!!!
Stačí již jen pár promyšlených akcí, zase pod taktovkou CIA, a může se
to spustit!!!

Amerika potřebuje nutně další zdevastované území, na jehož obnově potom
mnohonásobně vydělá!!! Toto se neděje poprvé, tento scénář je velmi
klasický a ve světě již mnohokrát použitý!!! A nejlepší spouštěč
toho všeho je, udělat zde druhý Majdan!!! Jenom s tím rozdílem, že zde už
poteče krev a budou sem masivně importování cizí ostřelovači. Zatím se
to tváří, jako nevinná společenská hra, když naše děti, které
absolutně netuší, o co jde, ukazují na vřelosti červené cedulky, které
dehonestují prezidenta této země.

Všichni rodiče, občané, kterým ještě zůstal zdravý rozum, lidé,
kterým záleží na šťastnější budoucnosti této země, nedopusťte,
abychom se my a naše děti stali loutkami, které zničí vlastní zem!!!

Stejně tak, jako nemocného člověka nemůžeme začít léčit utínáním
jeho údů, a už vůbec ne tím, že začneme od hlavy!!!… stejně tak se
nemůžeme chovat k vlastní zemi, k prezidentovi, jehož jsme všichni zvolili,
ke svým tradičním hodnotám, kultuře a přírodě. Záleží totiž jenom na
nás, záleží jen na tom, abychom neztratili poslední zbytky zdravého rozumu,
a začali konečně přemýšlet, jak tento vývoj zvrátit.

Jestli není pozdě, že určitě téměř méně, než za pět minut dvanáct!!!

Zdroj: czechfreepress.cz

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Policisté jsou od přistěhovalců v Německu biti jako žito. Tady jsou
oficiální čísla

Americký publicista Soeren Kern z think-tanku Gatestone Institute píše o
množících se útocích na německou policii. Počet útoků narostl zejména
po otevření hranic migrantům z Blízkého východu.

„Spolkový úřad kriminální policie (BKA) nedávno zveřejnil údaje za
loňský rok, kdy se stala policie terčem 36 555 útoků. V průměru tak šlo
o 100 útoků za den, což představuje značný nárůst v porovnání s
minulými lety. Do statistik se započítávají verbální i fyzické útoky
či dokonce vraždy,“ konstatuje Kern s tím, že k největšímu počtu „ataků“
došlo v loňském roce v Severním Porýní-Vestfálsku (8929), kde žije
nejvíce populace s přistěhovaleckými kořeny.

V samotném Berlíně úřady zaznamenaly 3154 útoků a například v
Görlitzer Park tak došlo k nárůstu o 70 %. „Oficiální statistiky
nehovoří o konkrétních osobách, ale srovnání naznačuje, že prudký
nárůst souvisí se zmiňovaným otevřením hranic, o kterém rozhodla v
září 2015 kancléřka Angela Merkelová,“ konstatuje Kern a v dalších
pasážích textu uvádí konkrétní případy útoků na policisty, které se
objevily v médiích.

Celý text v angličtině najdete ZDE.

„Například v Gelsenkirchenu zastavili dva policisté řidiče, který jel na
červenou. Řidič opustil vozidlo a dal se na útěk. Když jej policisté
dostihli, shromáždilo se kolem nich asi padesát členů místního arabského
klanu a někteří jeho účastníci se vrhli na muže zákona. Jeden z
policistů byl potom arabským mladíkem škrcen až do bezvědomí. Následně
uspořádali policisté setkání se zástupci místní libanonské komunity a
bylo jim sděleno, že nemohou vyhrát, protože Libanonců je více než jich
samotných.“

K obdobnému incidentu došlo loni v nedalekém Duisburgu, kdy policista
požádal o přeparkování vozu. Řidič to odmítl a během několika minut se
na místě shromáždilo více než 250 přistěhovalců, kteří začali na
muže zákona zle dotírat. „Na místo nakonec muselo být povoláno 50
dalších policistů a 18 vozidel, než se podařilo zajistit relativní klid,“
uvádí Kern a dodává, že v Düsseldorfu zase napadli policisty Kurdové,
kteří se nechtěli smířit s ukončením své nezákonné demonstrace.

„V Dortmundu zase policisté zasahovali při nepokojích ve zdejším
uprchlickém táboře a nakonec byli sami napadeni rozzuřeným davem. To samé
se stalo v Brémách, kam přijeli policisté řešit případ pobodaného muže.
Po příjezdu se kolem nich shromáždilo až 40 lidí s přistěhovaleckými
kořeny,“ jmenuje Kern některé z dalších případů a uzavírá výčet
informacemi o odchodu mnoha policistů ze služby, protože se necítí státem
dostatečně chráněni a podporováni.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist