Question:
O tomhle už se raději ani nepíše. Docent slaví výhru Trumpa a ukazuje na
temné vazby, které se tu rozbujely

„Po vítězství Trumpa můžeme spát klidněji... Pokud by zvítězila
Clintonová, nebezpečí globálního civilizačního konfliktu by nabylo velmi
akutní a nebezpečné podoby,“ říká v rozhovoru ParlamentníchListů.cz
vysokoškolský pedagog a člen sociální demokracie Radim Valenčík. Podle
něj ale proces selhávání globální manipulace začal i v Evropě, což mimo
jiné potvrzují nejen výsledky nedávných voleb u nás, ale i výsledky
slovenských voleb, spolkových voleb v Německu i prezidentské volby v
Rakousku.

Lze předpokládat, že se svět po vítězství Donalda Trumpa v amerických
prezidentských volbách určitým způsobem změní? Radujete se vy osobně z
výsledku hlasování? V čem pro vás vzbuzuje rozhodnutí amerických voličů
naději a v čem naopak strach? A kdo byl podle vás lepším kandidátem –
Trump či Clintonová?

Po vítězství Trumpa můžeme spát klidněji. Je velká šance, že skončí
politika překrývání našich vnitřních problémů vyvoláváním
vnějších konfliktů. Tato politika se v důsledku slabosti Obamovy
administrativy změnila v otevřený pokus dotáhnout svět až do konfliktu s
Ruskem jak v Sýrii, tak dokonce v Evropě. Konfliktu, který by přerostl v
použití jaderných zbraní. Pokud by zvítězila Clintonová, nebezpečí
globálního civilizačního konfliktu by nabylo velmi akutní a nebezpečné
podoby.

Po celém světě se šíří názory, které u nás například reprezentuje
Tomáš Halík. Tvrdí, že vítězství Donalda Trumpa pro něj byl šok a že
je to tím, že nevzdělaní lidé jsou manipulovatelní. Prý nejsou schopni
vnímat fakta, propadají se do nenávisti v důsledku nechuti k uprchlíkům,
homosexuálům a komukoliv odlišnému. Jenže další názorový proud říká,
že politici tak dlouho vnucovali lidem něco, co nechtějí, ať už se jedná
o práva menšin, anebo toleranci k imigrantům, že už těchto názorů mají
dost. Kdo má pravdu?

Nemyslím, že to, co říká Halík, si zaslouží označení „názor“. Je
to hysterická reakce, která vyplývá z celkem přirozené snahy člověka
nepřiznat si, že se nechal zmanipulovat k adoraci zla. Lidé, o kterých
Halík píše a ke kterým patří i on sám, jsou podle svých vlastních slov
v „šoku“. Tím vlastně nechtěně přiznávají: Nechali jsme se
zmanipulovat natolik, že jsme přestali vnímat realitu. Ale sami sobě si to
přiznat nechtějí. Zapouzdřují se ve vlastních bludech, vlastních zlobách
i pocitu vlastní nadřazenosti. A z tohoto vlastního selhání obviňují
druhé. V psychologii se tomu říká projekce. Bylo by dobré, pokud by
někteří lidé z těch, kteří se nechali zapouzdřit a podlehli tomu, co
Koukolík ve své knize „Vzpoura deprivantů“ nazývá skupinovou
konformitou, ještě dokázali vnímat názory lidí inteligentních,
zkušených, tolerantních, jako je např. Eliška Hašková Coolidge. Ta na
ČT24 hned ráno v den amerických voleb 9. 11. v přímém přenosu velmi
přesně vysvětlila, proč má velkou radost z Trumpova vítězství. Mimo
jiné řekla: „Dobrý projekt nelze stavět na křivém základě.“ A náš
mediální mainstream pro podporu tohoto KŘIVÉHO ZÁKLADU dělal vše a
manipuloval s námi naprosto nehorázně.

Blíží se volby v Německu, ve Francii i v Rakousku. Do jaké míry může
nastat, že kandidáty typu Trump budou volit i lidé v Evropě? Bude politický
mainstream přinucen otočit kormidlo?

Proces selhávání globální manipulace přece už dávno začal. Výsledky
slovenských voleb, několikrát výsledky spolkových voleb v Německu,
výsledky prezidentských voleb v Rakousku, výsledky nedávných voleb u nás.
Teď ještě prezidentské volby v Bulharsku a Moldavsku, o kterých se raději
ani nepíše, přestože mají zásadní význam. Mainstreamová média vždy
napíšou, že šlo o „překvapení“. Přitom bylo jasné, jak to dopadne.
Současný typ globální manipulace prostě selhal. Jen „zapouzdřencům“
typu Halíka to nedochází.

V USA se objevily bitky a protesty, protože spousta lidí nedokáže přijmout
osobnost nového prezidenta. A nemusíme chodit daleko – i u nás určitá
vrstva společnosti prezidenta Miloše Zemana snad až nenávidí. Může
skončit situace násilím v ulicích?

Trump zvítězil ve městech, kde žila převážná většina lidí práce,
lidí dříve vždy volících demokraty, lidí liberálního smýšlení. Ti
pochopili podstatu současného zla a stali se imunní vůči manipulaci. Teď
jim fanatičtí příznivci Clintonové zapalují auta a pálí americké vlajky.
Svou hysterií nechtěně dávají důkaz toho, co jsem již řekl v souvislosti
s Halíkem. Byli zmanipulováni a sami sobě to nechtějí přiznat. Myslíte,
že tito lidé jsou schopni něco změnit? Ne. Sami sebe vystavili mimo hru.

Když si vzpomeneme na to, jak bylo veřejné mínění směrováno ještě
před dvěma lety, nebylo vůbec přijatelné přistupovat k složitému
problému migrace způsobem, jaký teď zcela otevřeně prosazuje Trump. Jakou
odezvu můžeme v tomto směru očekávat v Evropě a v ČR?

Naprosto realistický hlas zazněl třeba z úst bavorského ministerského
předsedy Seehofera na sjezdu CSU. Nutno vnímat bezpečnostní rizika spojená
s migranty, zabezpečit vnější hranici, požadovat dodržování platných
zákonů, přijmout jen tolik migrantů, kolik jich lze s ohledem na ekonomické
možnosti a bezpečnost přijmout. Je to názor vyplývající jak ze zdravého
rozumu, tak i kvalifikovaných analýz. Podle Halíka je to asi hlas „zmanipulovaného
nenávistného primitiva“. On a další, kteří sedli na lep současné
globální moci, stali se jejími slouhy či spíše figurkami, si vůbec
neuvědomují, kam se propadli.

V době sčítání výsledků hlasů při volbě amerického prezidenta to
vypadalo, jako by Českou televizi výsledek zcela překvapil. Jak zvládají
informovat o volbě lídra světové velmoci média, ať už veřejnoprávní,
nebo soukromá? Myslíte si, že postupně zkusí hledat jiný přístup, že
nebudou tolik proimigrační a podobně? Začnou být shovívavější i vůči
názorům, které hlásají například nulovou toleranci vůči menšinám či
imigrantům?

Manipulátoři zmanipulovali sami sebe. Bylo to komické. Kdo sledoval on-line
výsledky amerických voleb současně se „speciálem“ ČT24, musel se smát.
Bylo to poučné. Včetně vystoupení amerického velvyslance Schapira, který
v době, když bylo rozhodnuto, že Trump vyhraje velkým rozdílem, tvrdil, že
nic není rozhodnuto a vítězství bude těsné. Informovala televize vůbec o
tom, že po sečtení všech hlasů vyhrál Trump i absolutně, tedy na počet
odevzdaných hlasů? Obávám se však, že se z toho mainstreamová media
nepoučí. Každá lidská pospolitost je od pradávna ohrožována dvěma
neduhy, které pokud se „vyboulí“, pokud začnou „bujet“, mohou tuto
pospolitost zlikvidovat. Je to bohatnutí bohatých a chudnutí chudých nad
určitou mez, následné oddělování se bohatých od chudých formou
ekonomické a sociální segregace s cílem uchránit svá privilegia, a to i za
cenu případného obětování či likvidace těch, kteří se ekonomickému a
sociálnímu útlaku brání. Druhým neduhem je vytváření struktur, které
jsou založeny na vztazích vyplývajících z toho, že někdo na někoho něco
ví. Něco difamujícího. A aby ho mohl začít vydírat, kryje ho. Aby měl z
vydírání potřebný efekt, protežuje jej v rámci institucionálních
struktur, kterými je vykonávána správa, rozdělování veřejných
prostředků, příp. kterými je zabezpečována ochrana dané lidské
pospolitosti proti porušování obecně přijatých zásad (morálních norem,
zvyklostí, zákonů). Jedno i druhé, pokud se „vyboulí“ či „rozbují“,
zlikviduje jakoukoli pospolitost či civilizaci. My máme tu smůlu, že žijeme
v době, kdy k tomuto rozbujení došlo. A kdy došlo k propojení struktur
vzniklých na bázi ekonomické a sociální segregace se strukturami
založenými na vzájemném krytí porušování obecně přijatých zásad. ČT
a další mainstreamová média se stala hlásnou troubou globální moci výše
uvedeného typu. Náprava bude dlouhá, obtížná a vyžádá si dobrý
pozitivní program.

Trump vysílal poměrně pozitivní signály vůči Rusku, teď se vyjádřil i
k dění v Sýrii. Řada republikánů má ale postoj odmítavý. Jaký postoj
převáží a jaký byste si přál, aby převážil? Mimochodem – jak jste
již naznačil – v Moldavsku a v Bulharsku teď vyhráli proruští kandidáti.
Spousta lidí na Ukrajině se bojí toho, že směr politiky USA bude spíš
orientovaný na vnitrostátní problémy USA…

Ano. Předpokládám, že Trump se soustředí na řešení vnitřních
problémů USA. Vnitřní problémy ani takové velmoci, jakou je USA, nelze
řešit formou jejich překrývání vyvoláváním a vyostřováním konfliktů
v jiných zemích, následně pak podpory přerůstání takto vyvolaných
konfliktů v globální konflikt. Je velká naděje, že éra tohoto
šílenství skončí. Že třeba skončí i zákulisní podpora ISIS, podpora
vybraných „hodných džihádistů“, „hodných teroristů“. Trump kolem
sebe má a bude mít hodně „jestřábů“, ale i mezi nimi jsou lidé
soudní, kteří nepodlehli sebeklamu současné globální moci. Proto
předpokládám, že bude docházet k racionálním kompromisům, shodě na
největších civilizačních rizicích a rozdělování sfér vlivu.

Ve čtvrtek vzpomeneme na 17. listopad 1989. Zkusme situaci u nás shrnout:
Když Václav Havel říkal, že musí pravda a láska zvítězit nad lží a
nenávistí, kdo u nás momentálně šíří pravdu a kdo tady lže? Kdo
šíří společenské smíření a kdo nenávist?

Ano. Zvítězila havlovská pravda a láska přesně v tom smyslu, jak to
sděluje Nohavica ve své písni „Pane prezidente“. Nevzpomínám si, že by
Havel napsal někdy něco tak výstižného a působivého. Havlovská pravda a
láska znamená též to, že byly zlikvidovány tisíce pracovních míst v
našem zbrojním průmyslu, což bylo mimo jiné i jedním z významných
důvodů, proč se proces rozdělení státu stal neodvratným. Návazně pak z
humanitárních důvodů bylo v duchu havlovské pravdy a lásky nutno
bombardovat Jugoslávii. Viděl jsem na vlastní oči rozbombardovanou budovu
televize v Novém Sadu. Původně velkou jako Kavčí hory. Zbyly z ní jen
sutiny. Velký úspěch boje za pravdu a lásku.

Globalizace často bere lidem dobře placená pracovní místa a nemá je kdo
vytvořit. Menší podniky zanikají, a tak nevytvářejí pracovní místa. A
zatímco ti majetnější mají víc, část veřejnosti chudne, o čemž se
samozřejmě raději nemluví. Bude vůbec někdo skutečně vážně hledat
řešení i pro lidi, kteří jaksi nepatří mezi těch pár vyvolených? Je
řešením, že se omezí mezinárodní obchod? Do jaké míry lidé
přestávají věřit finančnímu systému kapitalismu?

V tomto směru jsem velký optimista. Jsem přesvědčen, že právě v tuto
dobu jsme u zrodu nové ekonomiky, ekonomiky založené na produktivních
službách. Službách, které přispívají k nabývání, uchování a
uplatnění lidského kapitálu. Myslím tím například vzdělání včetně
celoživotního, péči o zdraví, ale třeba i lázeňství. Tento typ služeb
bude expandovat a bude schopen plně absorbovat lidi práce. Nová ekonomika,
ekonomika produktivních služeb se uživí ze svých efektů – z rozvíjení
inovačních schopností lidí, ze svého vlivu na prodloužení doby
produktivního, tj. výdělečného uplatnění člověka, a tudíž i jeho
plnohodnotného života. Nedávno, přesněji 26. října, jsem o tom podrobně
hovořil v pořadu Jana Pokorného na ČT2 „Souvislosti“. Spíše jde o to,
co nejdříve potřebné reformy prosadit. Pozitivní vizi se možná podaří
protlačit do programů některých politických stran již do podzimních voleb
v příštím roce. Ale to by bylo na samostatný rozhovor věnovaný jen tomuto
tématu. Kdo má zájem, může diskusi k tomu, jak nezbytné změny provést,
sledovat na mém blogu. Každý den tam dáváme nový příspěvek, aby bylo
zřejmé, jak v daném směru postupujeme.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Štvavý vysílač. Drzost, výsměch a plivanec z prolhané ČT. Potoky krve
Evropanů v evropských ulicích. Z Halíka nenávist k lidem přímo stříká.
Poslanec od Okamury hovoří

ROZHOVOR „Naše antiveřejnoprávní média masově lžou, mystifikují a
manipulují veřejným míněním, minimálně masovou cenzurou tichem,
výběrem a preferováním hostů do pořadů a evidentní, kupříkladu v
průběhu prezidentských voleb již ani nemaskovanou viditelnou snahou o
dehonestaci ‚nepohodlných‘. Oficiální důkazy o preferování TOP 09 a
bruselského směřování vysílání jsou běžně k dispozici,“ říká
poslanec SPD Lubomír Volný.

Miloš Zeman nedávno v pořadu Týden s prezidentem opět kritizoval Českou
televizi. Vysvětlil, že jedna z cest k řešení spočívá ve dvojím
zamítnutí zprávy o hospodaření, což by následně vedlo k personálním
změnám, které by si sám velice přál. Pokud by totiž dvakrát neschválili
výroční zprávu o hospodaření České televize, mohou odvolat Radu České
televize a následně zvolit novou. Rada ČT pak odvolává a volí
generálního ředitele. Do debaty o kvalitě vysílání se Zeman pustil i v
souvislosti se způsobem informování komentátorů České televize o zlaté
jízdě Ester Ledecké v super-G. „Odmítá dávat rozhovory, o to je mi
sympatičtější,“ konstatoval Zeman. Co o tom míníte?

Personální změny ve vedení protičeského, antiveřejnoprávního,
proněmeckého štvavého vysílače se sídlem na Kavčích horách si přeje
společně s panem prezidentem podle mne většina občanů ČR. O tomto nemám
vůbec žádný důvod pochybovat. Nicméně já mám jako poslanec své
povinnosti, a proto si poctivě prostuduji všechny materiály a poté se
rozhodnu. Tady jde o hospodaření, nikoliv o neobjektivitu ČT.

Nechci a nebudu si tady pomáhat úspěchem naší olympioničky, pan prezident
je úplně v jiné pozici, on jako nejvyšší ústavní činitel prakticky
musí komentovat jakýkoliv takovýto historický úspěch našich olympioniků.

Dovolím si jen poznamenat, že někteří novináři a komentátoři se v
průběhu této olympiády projevili jako blbci a dobře jim tak, nikdo je
nenutil ze sebe udělat šašky, šli do toho dobrovolně a zřejmě i při
plném vědomí, takže mi jich opravdu vůbec není líto. Mnozí
pseudonovináři, presstituti dneška nechápou, že lidé, se kterými oni
chtějí spolupracovat, nemusejí chtít spolupracovat s nimi a mají přístup
jakýchsi mediálních SS, kteří si agresivně vynucují své soukromé zájmy
na úkor občanských práv těch, které napadají, a ještě se u toho obvykle
drze brání veřejným zájmem. Nechápou, že to nejsou oni, ale naopak
přímo veřejnost, kdo určuje, co je a co není v tomto případě ve
veřejném zájmu, a absolutní většina veřejnosti si evidentně nepřála
obtěžování naší olympioničky, ale naopak co nejlepší podmínky pro
její úspěch. Obtěžování a stalking není novinařina.

Co způsobilo, že jsou veřejnoprávní média tak kritizovaná, a proč vůči
nim narůstá kritika? Pavel Šafr píše o tom, že lůza se třese na
likvidaci České televize…

Protože naše antiveřejnoprávní média masově lžou, mystifikují a
manipulují veřejným míněním, minimálně masovou cenzurou tichem,
výběrem a preferováním hostů do pořadů a evidentní, kupříkladu v
průběhu prezidentských voleb již ani nemaskovanou viditelnou snahou o
dehonestaci „nepohodlných“. Oficiální důkazy o preferování TOP 09 a
bruselského směřování vysílání jsou běžně k dispozici.

Je podle vás správné, že ČT nechce zveřejnit plat Václava Moravce či
dalších zaměstnanců, když ti jsou placeni z peněz občanů?

Samozřejmě že je to drzost, výsměch a přímo plivanec do tváří těch,
kteří všechny tyto „veřejnoprávníky“ ve skutečnosti živí, tedy
občanům, kteří mnohdy nedobrovolně platí těmto drzým manipulátorům
výpalné ve formě koncesionářských poplatků. Lidé, kteří sami sebe
označují za novináře a reportéry, se dnes v mnohém změnili na politické
aktivisty, otevřeně kopou za někoho a proti někomu, jsou placeni z
veřejných peněz, ale podporují své oblíbené politické směřování a
zároveň agresivně odmítají být pod veřejnou kontrolou.

Já osobně opravdu chci vědět, kolik si takový „reportér“, kterého já
soukromě považuji za presstituta, v ČT vydělá. Snad tato informace nebude
motivovat další generaci, která by byla ochotná se takto výhodně také
prodat. Na Slovensku byl zavražděn investigativní novinář Ján Kuciak,
který pracoval pro zpravodajský portál Aktuality.sk. Zemřela i jeho
partnerka. Oba byli zastřeleni. Že jejich smrt souvisí s novinářskou prací
Kuciaka, už potvrdila policie. Novinář Ondřej Kundra na sociální síti
poznamenává, že takto to dopadá, když někdo v legraci hovoří o
zabíjení novinářů: „Chytnout za hlavu by se měli všichni ti, kteří
novinářům vyhrožují. V Česku k jejich likvidaci nabádá například
prezident Zeman, a není v tom rozhodně sám,“ psal na Twitteru…

Skutečným a poctivým novinářům ani reportérům nikdo z politiků reálně
nevyhrožuje, to by byla politická sebevražda. Bohužel takových novinářů
je opravdu málo a ano, tito poctiví novináři se skutečně stávají obětí
zločinců. Dnes jsou poctiví novináři na mnoha indexech, na indexu
profesionálních mafiánů, na indexu oligarchů, na indexu udavačů ze
soukromých ziskových organizací, na indexu bývalých kolegů, dnes
presstitutů. Nejsmutnější na tomto všem je, že presstituti bez morálky
dnes pouze hyenisticky zneužívají tragédie jejich kolegy k osobním útokům
a tančí svůj ďábelský čardáš na hrobech dvou mladých lidí, obětí
brutálního zločinu.

Smrti Jána Kuciaka a jeho partnerky je mi velmi líto, stejně jako smrti
každé oběti násilné trestné činnosti. Nezbývá nám, než alespoň
doufat v pozemskou spravedlnost.

Pánovi doporučuji navštívit odborného lékaře. Nemocné nemá moc velký
smysl kritizovat, protože za své jednání prakticky nenesou zodpovědnost.
Nechám hodnocení tohoto „mediálního výtvoru“ na milionech občanů
této země, kterých se tyto halucinace z hlavy tohoto pacienta týkají.

„Pokud Česko podlehne blouznivcům prosazujícím Czexit, bude to ekonomická
a civilizační katastrofa,“ říká komentátor Petr Honzejk. Prezident
Hospodářské komory Vladimír Dlouhý předpokládá po Czexitu krach firem,
propouštění, a to možná i na desetiletí. Už samotný začátek debaty na
toto téma podle viceprezidenta Svazu průmyslu a dopravy Radka Špicara
vyděsil japonské investory, kterým musel údajně vysvětlovat aktuální
politickou situaci. Opravdu by nám při vystoupení z EU hrozila taková
apokalypsa?

Evropa není EU. Evropa, to je kontinent, tisíciletá kultura, tradice,
skutečné evropské, nikoliv berlínsko-bruselské hodnoty, a hlavně původní
Evropané. Já sám jsem prožil většinu svého života mimo EU, a proto vím,
že EU k prosperitě nepotřebujeme.

Určitě nám pomůže volný pohyb osob, služeb i kapitálu, ale k tomu
nepotřebujeme diktát EU a buďme si naprosto jistí tím, že dnes není ve
hře jen a pouze Czexit, ale mnoho dalších „exitů“, a jednoho dne. po
kolapsu EU, který je nevyhnutelný, bude více než dobré, pokud budeme mezi
prvními, kteří založí nový skutečně svobodný evropský model
spolupráce založený čistě na výhodě otevřeného ekonomického
prostředí, a nikoliv politického diktátu velkých států, kam
berlínsko-bruselský projekt neomylně směřuje. Neúnavných vzývatelů
evropských dotací se opět ptám. Jaký dotační titul a v jaké výši vám
vynahradí život vašeho znásilněného a zavražděného dítěte či
partnera?

Kancléřka Angela Merkelová ve videovzkazu účastníkům neformálního
summitu EU připomněla, že některé státy z rozpočtu EU čerpají víc,
než do něj přispívají, aby podpořily svůj hospodářský rozvoj. Přitom
nechtějí uprchlíky. Vyzvala opět k projevení solidarity. Jak na tyto apely
reagovat? Jak se máme zachovat, pokud nás v Bruselu přehlasují jako
posledně?

Byl jsem poprvé v životě v Bruselu na jednání zástupců národních
parlamentů se zástupci europoslanců i komisařů a oficiálně tady dnes
opakovaně prohlašuji, že v EU se nejedná o tom, jestli legalizovat, anebo
nelegalizovat nelegální imigraci, špičky EU dnes jednají jen a pouze o tom,
kdy a jak! Legalizace nelegální imigrace Evropskou unií bude, na to vezměme
jed!

Takže výroky vražedkyně Evropy a Evropanů Merkelové, která je osobně
zodpovědná za potoky krve Evropanů v evropských ulicích, mě vůbec
nepřekvapují. Tato bezdětná východoněmecká svazačka pod dohledem agentky
Stasi Anetty Kahan, jen dělá to, co má, ona jen plní přidělené úkoly.

Jaké je podle vás největší nebezpečí novely zákona o zbraních, jenž
předkládá Babišova vláda a která má implementovat směrnici Bruselu?

Největší nebezpečí čehokoliv, co přichází z Bruselu, jsou ony
pověstné „dva prstíčky“. Buďme si naprosto jistí, že toto není
poslední akce v programu odzbrojení Evropanů. I Hitler i marxisté-leninisté
i současní eurofašisté-eurobolševici odzbrojují své budoucí oběti po
etapách a pozvolně. Každý ústupek povede ve finále jen a pouze k
totálnímu odzbrojení Evropanů a ke krvavým obětem.

Novinářka Petra Procházková nechce, aby o ní „rozhodovali nevzdělanci a
tupci, ignoranti s fašistickými sklony a manipulovatelné mozkové trosky“.
Na sociální síti Facebook se takto rozepsala o referendu. Doufá, že
nepřipustíme, aby o složitých a odborných věcech rozhodovali lidé, které
to vlastně ani nezajímá a dokážou jen opakovat tupá laciná hesla o tom,
jak nám EU zakazuje to či ono. Přidala i výzvu: „Piráti! Vzpamatujte se!
Tohle není transparentní svoboda, co předvádíte, ale totální hazard a
nezodpovědnost.“ Co říci k názoru, že v referendu by rozhodovali „tupci,
ignoranti…“ a tak dále?

Paní Petra Procházková se projevila jako nevzdělaná a tupá ignorantka s
fašistickými sklony a manipulovatelná mozková troska, která dokáže pouze
opakovat tupá laciná hesla.

Navzdory hospodářskému růstu řada lidí žije v obrovské bídě a v
exekucích. Zároveň se od nás vyváží pryč obrovské množství kapitálu.
Co s těmi problémy dělat?

My pracujeme na zákonu o regulaci vývozu kapitálu, tak jak jsme jej
představili v naší volební kampani a na zestátnění exekutorů. Je třeba
dále pokračovat ve vyjednávání a s vládou v důvěře pracovat na
prosazení těchto našich programových bodů. Tak abychom nebyli pouhou
ekonomickou kolonií a aby stát nepodporoval lichvářskou supermafii.

Nejen o krizi liberální demokracie hovořil profesor Tomáš Halík v
Otázkách Václava Moravce. Populismus nabízí podle něj nový politický
model, který zpochybňuje model liberální demokracie a právního státu a
přichází s modelem přímé demokracie, „která by znamenala likvidaci
právního státu a kultury, která tu vznikala od osvícenství“. To vše má
souvislosti i se sociálními sítěmi, kde si lidé „hýčkají svůj tekutý
hněv“, a právě toho populisté využívají. Změnit by se podle něj měla
i média. „Nejde o to, aby byly zastoupeny všechny názory, ale aby tam byli
lidé, kteří mají co říct,“ konstatoval. Co o tom soudíte?

Osobně nevěřím tomu, že pan Halík je křesťan. Myslím si o něm, že je
špatně maskovaný saláfista, a tudíž satanista. Jeho prohlášení o
nejvyšší dosažitelné formě demokracie, švýcarského po staletí
ověřeného modelu přímé demokracie, dokonale vypilovaného mnoha
zkušenostmi, tak tato jeho prohlášení ve mně vyvolávají pocit, že pan
Halík pohrdá svými spoluobčany a považuje se za „lepšího člověka“.
Pro mne osobně je takováto „halíkovská“ životní filozofie dokonale
nechutná. Z pana Halíka jeho tekutá nenávist k lidem přímo stříká.

A co si myslíte o návrzích na cenzuru Facebooku či takzvaných
dezinformačních webů? Kdo bude určovat, co je pravda a co ne? Ministerstvo
pravdy?

Tady na nás opět útočí ona eurofašistická-eurobolševická mafie, která
nám chce ukrást pravdu a vnucovat nám jen své lži. Jen a pouze díky
internetu a masovému sdílení informací se nám všem společným úsilím
podařilo prozatím výrazně alespoň zpomalit islamizaci a afrikanizaci Evropy.
Výsledek italských voleb byl možný jen a právě díky tomu, že lidé měli
přístup i k jiným než „veřejnoprávním médiím“.

Nikdo nemá právo cenzurovat a určovat občanovi, majiteli této země, co je
a co není dezinformační web. Pokud takto kdokoliv činí, chová se jako
fašista a s fašisty se přece nevyjednává, s fašisty se bojuje a nám
stále ještě pořád nedokážou zakázat volit, takže pojďme sledovat, kdo
bude cenzuru prosazovat, kdo jsou ti naši novodobí odporní a pohrdáníhodní
Koniášové, a spočítejme jim to opět u voleb. Německo, Francie, Anglie,
Švédsko, Finsko, Norsko, tam všude již tekla a ještě mnohokráte poteče i
díky jejich cenzuře krev, krev původních Evropanů! My máme ještě šanci,
využijme ji!

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Markéta Šichtařová: Pro českou ekonomiku už není lék

A co čert nechtěl, jen co jsem sáhla na stojan, konstatovala jsem, že nějak
nechce stát a že se mi manžel nemůže a nemůže vejít do záběru. Po dvou
minutách jsem se dozvěděla, že jsem nemehlo, že když ode mne něco
potřebuje, nikdy mu nepomohu, a byla jsem vyhozena ze scény. Následně se
začala zpoza dveří ozývat sprška výrazů, u nichž jsem znala asi polovinu,
a všechen dotčený vercajk, který nechtěl poslouchat, byl jmenován
různými typy zvířat. Tedy řeknu vám, myslela jsem si v tu chvíli něco o
pozadí a o zlodějovi, který volá „Chyťte zloděje!“

Když nad tím ale přemýšlím zpětně, sebekriticky docházím k názoru,
že jsem patrně na Pikoru byla příliš příkrá a mělo by na něj být
nahlíženo shovívavě. Leccos totiž nasvědčuje tomu, že tato schopnost
mluviti, mám-li máslo na hlavě, nejspíš jest obecnou vlastností mužů
točících se kolem ekonomiky a financí, a tudíž za ni snad ani nemohou. K
tomu podezření mě přivedl pan guvernér, který mluvil na svém nedávném
setkání s libereckými podnikateli za Českou národní banku.

Dozvěděli jsme se pár „objevů“: Tak například že česká ekonomika se
přehřívá. Anebo že „...údaje o českém trhu práce jsou neuvěřitelné,
v hospodářství to působí obrovské problémy, lidi nejsou a už není kde
brát“. A také, že „zlepšení situace nelze očekávat“. Hm. Promluvila-li
takto Česká národní banka, promluvila ta pravá.

Ano, česká ekonomika skutečně je krutě přehřátá. Je přehřátá tak,
že roste nejrychleji v EU a má nejnižší míru nezaměstnanosti v EU. To
samo o sobě by bylo pěkné a pro Čechy moc příjemné, pokud by to byl
zdravý růst a zdravě nízká nezaměstnanost. Chybou na kráse ovšem je, že
ani jedno zdravé není. S ČNB se shodneme, ekonomika se takzvaně „přehřívá
nad svůj potenciál“, což se dá do lidštiny také přeložit tak, že
přehřátí obyčejně předchází většímu propadu. Prostě ode zdi ke zdi.
Čím vyšší růst, tím hlubší následný propad. Čím hlubší propad,
tím vyšší následný růst. Takový hospodářský vývoj ode zdi ke zdi
není něco, o co by jeden stál.

Pointa je ovšem v tom, že Česká národní banka je tím, kdo ekonomiku
přehřál.

A druhá pointa je v tom, že to šlo dopředu předvídat. A ještě jednou,
abychom si rozuměli úplně: prostě BYLO MOŽNÉ to DOPŘEDU předvídat. Ne
že ne.

Neboli kdyby centrální banka byla předvídavá, nikdy ekonomiku přehřát
nemohla, protože by zavčasu viděla, že její jednání k takovému
přehřátí směřuje. Přitom na tuhle předvídavost člověk nemusel být
zrovna jasnovidec. (Já třeba o přehřátí ekonomiky mluvím zhruba tři roky.)
Mohlo a mělo být dopředu zřejmé, že jsou to právě kontroverzní
intervence, které ve svém důsledku nakonec přehřátí ekonomiky vyvolají.

Možná se vám zdá, že intervence skončily už 6. dubna 2017, tedy dost
dávno. A že začaly ještě o více než tři roky předtím. A že to tedy
už je tak dávno, že to nemůže mít s dnešním přehřátím ekonomiky co
do činění. Ale chyba lávky. Všechna opatření měnové politiky jsou
během na dlouhou trať. Mají mnohaměsíční i dokonce několikaletá
zpoždění. Právě proto jsou tak ošemetná – protože když je zavádíte,
máte extra velkou pravděpodobnost, že neodhadnete přesně, kdy začnou a
přestanou působit. Takže se nejspíš nestrefíte a vaše snaha zvýšit
hospodářský růst začne fungovat v době, kdy ekonomika už sama od sebe
poroste jak blázen. A když se toho leknete a začnete ekonomiku ochlazovat,
začne to fungovat až ve chvíli, kdy ekonomika jako na potvoru už právě
bude v krizi. No a právě to se stalo, to se děje a to se bude dít.

Proč se to bude dít? Protože česká ekonomika už směřuje dolů. O tom
jsou jasné statistické důkazy. Tak třeba průmyslová výroba pomalu ale
jistě zpomaluje svůj růst, protože zaměstnavatelé už nemohou za
stávajícího nedostatku zaměstnanců víc vyrábět, zato spotřebitelé
přeplácení vysokými mzdami utrácí ostošest. Typický obrázek ekonomiky,
která se právě přehoupla do sestupné fáze. A ČNB? Ta si jaksi povšimla,
že ekonomika je přehřátá, čili začala ji zchlazovat zvyšováním
úrokových sazeb.

Skončit to může jen jedním jediným způsobem.

A jo, mimochodem, v něčem má ČNB pravdu, totiž když říká, že „zlepšení
situace nelze očekávat“. No jasně, že ne, protože už se to všechno
dostalo do bodu, z něhož není bezbolestného návratu. Už se s tím prostě
nedá nic rozumného dělat.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Paní Clintonová, proč jste ukradla porcelán, vidličky a nože? A kam
zmizelo šest miliard? Táže se český krajan

S nepříjemnými otázkami na adresu Hillary Clintonové, které prý obdržel
od pražského rodáka trvale žijícího v Austrálii, se v článku
zveřejněném na serveru Neviditelný pes svěřil publicista žijící v USA
Ota Ulč.

První dotaz byl tento: „Paní Clintonová, poté, co jste opustila Bílý
dům, když váš manžel přestal být prezidentem, proč jste ukradla nábytek,
porcelán, umělecké předměty v hodnotě 200.000 dolarů a potom je byla
donucena vrátit?“

Tato otázka prý Ulče překvapila. „Dřív jsem o dotyčné slýchával, že
ač znamenitá lhářka, z Bílého domu toliko ukradla stříbrné příbory
– lžíce, vidličky, nože – v odhadované hodnotě sto tisíc dolarů,“
uvedl.

Celý text je ZDE

Dotěrných otázek na Clintonovou ale dostal více:

„Paní Clintonová, proč jste nedovedla vysvětlit, kam že zmizelo šest
miliard dolarů z pokladny State Departmentu v době, kdy jste tam byla
ministryní?“

„Paní Clintonová, při svém odchodu z Bílého domu jste opakovaně
zdůrazňovala, že odcházíte zcela chudá, bez haléře, jenže při té
příležitosti jste si koupila dům za dva miliony dolarů. Jak se též mohlo
stát, že vaše dcera Chelsea krátce po opuštění Bílého domu si mohla v
New York City koupit apartmá za 10,5 milionů dolarů a její první plat byl
větší než příjem prezidenta USA?“

„Paní Clintonová, proč jste lhala americké veřejnosti o teroristickém
útoku v Benghází a přitom jste skutečnou pravdu řekla své dceři ještě
téže noci?“

„Paní Clintonová, proč jste ztratila své oprávnění provozovat svou
právní praxi a proč o totéž oprávnění přišel váš manžel?“

„V době, kdy jste byla ve funkci ministryně zahraničních věcí, proč
jste od cizích vlád vyžadovala (to solicit) příspěvky pro Clintonovu
nadaci, ač jste prezidentu Obamovi slíbila, že nic takového nebudete
požadovat?“

Ulč se také svěřuje s tím, že očekává zánik Obamova právního odkazu.
Radikálně motivovaný prezident se svými iniciativami nemohl uspět mezi
zákonodárci, takže Kongres pomíjel a vládl nikoliv jím nedosažitelnými
zákony, ale svými vlastními tzv. executive orders – dekrety, sice platnými,
ale s omezenou životností, na rozdíl od váhy zákona Kongresem stvořeného.
Kandidát Trump již během kampaně ujišťoval americkou veřejnost, že v
případě svého vítězství Obamovy edikty zruší.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Papalášské manýry jak za komunistů. Kalousek. A Zeman, tibetská vlajka,
migranti a Rusko... Pavol Lukša vysvětluje pozadí toho, proč odešel z TOP
09

ROZHOVOR Bývalý místopředseda TOP 09, exposlanec a starosta Čeladné Pavol
Lukša vysvětluje, proč odešel z TOP 09. U předsedy Kalouska vidí
agresivitu a papalášské manýry a Hodnotové desatero strany se prý dnes
scvrklo jen na tibetskou vlajku, a to je dle něj dost málo...

Můžete nám přiblížit, co vás vedlo k odchodu z TOP 09? Hovořil jste o
agresivitě předsedy Kalouska a že TOP 09 nepracuje pro občany...

Prostě styl vedení takovéto agresivní politiky předsedy TOP 09 se mi
nelíbí, neztotožňuji se s ním. Koneckonců jsem to řekl zcela jasně na
sněmu TOP 09 na konci loňského roku. Na tomto postoji nic neměním. Dnes je
situace ve světě taková, jaká je. Nezapříčinil jsem ji ani já, ani
Kalousek, ani vy, ale je potřeba, aby politici přinášeli lidem řešení.
Předseda Kalousek ale lidem nepřináší žádné řešení, ale pouze
agresivitu, napadání a podobně a s tím já se nemohu ztotožnit.

Pokud hovoříte o té agresivitě pana Kalouska, myslíte tím například jeho
jednání během návštěvy čínského prezidenta či jeho útoky proti
prezidentu Zemanovi?

Já nejsem schopen lidem vysvětlit, co je „papalášský manýr“, když se
věší vlajky, a co papalášský manýr není, když se domáhám vstupu a
probíjím policisty a mávám poslaneckou průkazkou. Takové chování mi
připomíná doby minulé. Takovéto chování pana Kalouska neumím a nechci
svým spoluobčanům vysvětlovat.

Předseda Kalousek v reakci na váš odchod z TOP 09 řekl, že vaše
vystoupení ze strany vítá kvůli vašim údajným proruským sympatiím a
sympatiím k Bloku proti islámu. Pak naznačoval, že za vaším odchodem z TOP
09 je úplně něco jiného...

Kdysi byl Kalousek originální. Určitě nejsem ani proruský agent a nejsem
ani prokonvičkovec. Já si pouze myslím, že není nic špatného na tom, aby
lidé v této zemi věděli – pokud mají nějaké azylanty a migranty
přijímat – o co vlastně jde a o jaké lidi jde. O tom, že ti lidé nejsou
prověřováni, svědčí nedávné útoky ve Francii a Belgii. Konvička není
můj šálek kávy, ale jsem přesvědčený, že politici v této zemi by měli
hledat takové řešení, aby lidé nemuseli mít strach. Jinými slovy, aby
lidé byli informováni. Na tom přece není nic špatného, že polská
vládní garnitura řekla, že nebude přijímat žádné uprchlíky, dokud
nebude vědět, co to je za lidi. Takže to není nic proti migraci. Lidé jen
potřebují vědět, kdo bude jejich soused.

Jak hodnotíte to, jak si stojí TOP 09 mezi voliči? Vzkvétá ta strana?
Preference TOP 09 klesají...

Když řeknu, že TOP 09 nevzkvétá, tak někdo řekne, že to musím navléct
na to, že odcházím. Preference sice jakousi dílčí známkou jsou, ale
vysvědčením a tím nejdůležitějším je výsledek ve volbách. Může se
stát, že ty lidi můžete permanentně naštvávat, a oni vám přesto pak
dají hlas, protože vidí, že máte nějaké hodnoty, na kterých stavíte, a
že se držíte Desatera. Já jsem přesvědčen, že Hodnotové desatero TOP 09
se v poslední době scvrklo jen tibetskou vlajku. A to je dost málo.

Vy jste hovořil o tom, že strana nemá konkrétní řešení. Není určitou
reakcí na pokles podpory to, že vedení TOP 09 se teď snaží zaujmout
jakkoli? Zkusit cokoli, aby se dostali do médií, aby měli něco řvavého a
dařilo se jim mobilizovat voliče, pražskou kavárnu...

Pokud bych se choval podle této teze, tak mohu někoho přejet autem a také
pak budu v médiích... Jsem si vědom, že opoziční strany mají v médiích
méně prostoru, je zde i silný vlastník médií, který je součástí
vládní koalice, ale přesto to nemůže být vše neustále jenom o kritice a
nějaké konfrontaci, ale musím lidem říci: „Ano, pokud budu vládnout,
zruším EET. Udělám pro vás to, to a to...“ Neustálá konfrontace je to,
proč lidé politikům nevěří. Bez konstruktivních řešení to nejde a
nelze jenom bourat.

Když mluvíte o té konfrontaci, tak TOP 09 je hodně známa tím, že se
výrazně vymezuje proti prezidentu Zemanovi. Jaký si myslíte, že je
správný postoj vůči hlavě státu?

Pan prezident se chová, jak se chová. Chová se dle toho, co mu politická
reprezentace v této zemi umožňuje. Nemyslím si, že je potřeba naskakovat
na všechno, co pan prezident řekne, protože mu tím dodáváte daleko více
na vážnosti, než by si ve skutečnosti zasloužil. Pro mě je to jako ve
fotbalovém zápase. Hraje se devadesát minut. Prezidentské klání skončilo
a my se musíme dívat dopředu, zejména na pravici, zda vygenerujeme někoho,
koho postavíme proti Zemanovi, bude-li kandidovat.

Jak to vidíte dál se svým působením v politice? Je vám nějaký politický
subjekt blízký?

Já jsem rád, že jsem v roce 2014 uspěl v komunálních volbách. V této
chvíli mě náplň práce starosty zcela uspokojuje, jak tomu bylo i v
minulosti. Věřím tomu, že lidé mají své důvody, proč mě volili.
Nepochybně mě v Čeladné nevolili proto, že jsem v TOP 09, ale proto, že
jsem pro ně něco udělal. Není mým zájmem, abych byl členem jakékoli
politické strany či hnutí, které je v současnosti na naší politické
scéně v naší zemi.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Jaroslav Bašta jasně: Evropští politici jsou slabí a zbabělí

Bývalý diplomat v Rusku a na Ukrajině Jaroslav Bašta má jasno. Evropu
ohrožují hned dvě totality – radikální islám a neofašismus. A do
značné míry si za to můžeme sami, protože evropští politici nedokážou
jednat tak, aby ochránili svůj malý kontinent. Místo toho se zaštiťují
politickou korektností, která jejich manévrovací prostor ještě víc
omezuje.

„Když se zamýšlím nad tím, proč Evropu stejně jako ve třicátých
letech minulého století znovu ohrožují hned dvě totalitní ideologie –
radikální islamismus a neofašismus – nacházím jenom dvě příčiny. Tou
první je neschopnost a zbabělost většiny evropských politických elit, což
je stará nemoc našeho kontinentu, která způsobila již dvě světové války.
Tu závažnější představuje politická korektnost nebo přesněji princip
dvojího metru, který během dvou desetiletí udělal z evropské demokracie
její nefunkční karikaturu,“ konstatuje někdejší diplomat.

Celý komentář najdete zde

Slabost evropských politiků je podle Bašty dobře vidět na dvou příkladech
– na Slovensku a na Ukrajině. Neofašista Marian Kotleba uspěl ve volbách a
hlavní média bijí na poplach. Jsou však slepá, pokud nevidí., že
podobných „kotlebovců“ je plná Ukrajina. A Západ je v klidu. Proč?
Protože ukrajinská vláda brojí proti ruskému prezidentovi Vladimiru
Putinovi. Kotlebovi by tak možná stačilo, kdyby řádně zkritizoval
Vladimira Putina. A bude vzat na milost.

Evropa musí totiž současně řešit i uprchlickou krizi. Do Evropy
přicházejí stále noví vyznavači Alláha, ale nezdá se, že by se chtěli
integrovat v evropské kultuře. Pokud s tím evropští politici budou chtít
něco udělat, dopustí se možná zásadní chyby. Mezi radikálními islamisty
a neofašisty zvolí menší zlo, s nímž se spojí. Podle Bašty to může
Evropě zlomit vaz.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Vyrvat nás z tlamy USA. Jenže to Sobotka nikdy nedovolí. Ruska není důvod
se bát, válku naopak chtějí Američané, varuje Okamura

CIVILIZACE A MY Dostali bychom se v případě rozpadu EU do sféry vlivu Ruska?
Šéf SPD Tomio Okamura se ptá jinak: „Vyrve nás Rusko z tlamy USA? Asi
bychom měli přestat uvažovat o tom, kdo by mohl být čí kořistí, ale
naopak zda naší kořistí bude třeba výhodná spolupráce s Ruskem a USA.“
V rozhovoru pro ParlamentníListy.cz poukázal na „otřesný“ přístup
premiéra Sobotky k referendu a naopak pochválil britského premiéra Davida
Camerona. Okamura pokládá i další řečnickou otázku: „Kdo je ten
největší prodejce zbraní na celém světě? A kdo má tedy největší
zájem na tom, aby byly neustále rozdmýchávány konflikty po celé planetě?“

Hradní zahraničněpolitický expert Hynek Kmoníček tvrdí, že v migrační
krizi jde Evropě o existenci. A není sám: I Donald Tusk hovořil o možnosti
rozpadu EU coby pravděpodobnějším než kdy jindy. Tak tedy: schengenský
prostor, euro a EU jako taková. Čemu z toho hrozí rozpad, rozklad, významné
okleštění?

V první řadě hrozí změna EU, společenství evropských zemí, jak je
známe. Jednoznačně to je vinou Evropské unie. Já bych změnu rozhodně
uvítal. Nejen migrační krize ukázala odtrženost Bruselu od reality a
hlavně od demokracie. Pro naši republiku je to signál, že náš názor nikdo
fakticky nevnímá. Velké země buď, jako Německo, protlačí svůj názor,
nebo protlačí změny jako Británie. My nemáme slovo ani možnost reálně se
chránit. Pokud se radikálně mechanismy v EU nezmění, nemáme volbu, než
vystoupit. Takže rozklad hrozí ne pro nějaké interní národní tendence,
ale pro neochotu a neschopnost EU problémy řešit. Schengen je ten samý
případ.

Pro některé by rozpad EU byl katastrofou, pro jiné požehnáním. Dovedete si
ale představit lepší Evropu bez EU? Jak by naše země dokázala
hospodářsky obstát bez EU? Stala by se „kořistí Ruska“, jak slyšíme v
podstatě pokaždé, když se o rozpadu mluví?

Rovnoprávnou spolupráci, společenství evropských států, nezpochybňuji.
Špatná pozice je buď současná EU, nebo nic, nebo jen Rusko. Stále tady
může být a bude Evropský hospodářský prostor, v rámci kterého by
zůstal smluvně zachován volný pohyb pracovních sil, kapitálu i služeb.
Stále máme možnost spolupracovat na úrovni suverénních států, a to také
chceme. Termín „kořist Ruska“ zavání jiným termínem, vyrve nás Rusko
z tlamy USA? Asi bychom měli přestat uvažovat, kdo je čí kořistí, ale
naopak zda naší kořistí bude třeba výhodná spolupráce s Ruskem a USA.
Nedělám si iluze o Benešově doktríně mostu mezi Východem a Západem, ale
ČR může a měla by být standardní suverénní zemí, která spolupracuje se
všemi státy, se kterými to má smysl. Příklady Rakouska nebo Finska
například ukazují, že není třeba být v agresivním vojenském bloku,
který tlačí zájmy jedné velmoci.

Evropští lídři se na summitu dohodli s britským premiérem Cameronem,
který doporučil Britům hlasovat v referendu pro setrvání v EU. Reakce
uvnitř konzervativní strany na dohodu jsou velmi nepříznivé, například
vlivný londýnský primátor Boris Johnson bude pro vystoupení a stejně tak i
někteří Cameronovi ministři. Udělal David Cameron dobře, když se rozhodl
kopat za Unii?

Za pozornost stojí spíš, jak se rozhodl Cameron kopat. Tedy, slíbil Britům,
že uskuteční referendum, a zároveň spolu s tím žádal a zčásti prosadil
změny fungování EU ve prospěch Britů. To je dobrá politika. V ostrém
kontrastu s tím, co předvádí česká vláda, kdy premiér Sobotka jejím
jménem veřejně řekl, že nikdy žádné referendum občanům v ČR nedovolí.
To je skutečně otřesný přístup.

Tzv. Brexit by podle mnohých znamenal katastrofu pro EU. Souhlasíte s výrokem
Bohuslava Sobotky, že pokud Británie odejde, v Evropě zažijeme vzrůst
nacionalismu a de facto rozpad EU? Jiní komentátoři tvrdí, že Brexit v
souvislosti s dalšími krizemi může ohrozit nejen další budoucnost EU, ale
i její bezpečnost a transatlantické spojenecké vazby. Co k tomu říci?

Hrozící Brexit už alespoň trochu změnil fungování EU. Z mého pohledu je
největší katastrofou setrvání na současném byrokratickém diktátorskému
modelu, zcela odtrženém od reality. Svou budoucnost dnes ohrožuje
především sama EU tím, že se brání změně. Nebo přesněji návratu k
původní myšlence spojenectví suverénních národních států.

Slovenský premiér Robert Fico řekl pro PL, že nás kvůli migraci čeká
neuvěřitelně těžký rok, a naznačil, že důvody, proč EU jedná tak
pomalu, mohou být různé, třeba i to, že některé státy Unie podporují
občanskou válku v Sýrii atd. Jaké motivy lze vidět za neakceschopností
prosadit razantní řešení?

Je to vliv USA. Jednoznačně. A také osobní prospěch a sobecké ambice
vládnoucích politiků. Většina evropských zemí i Evropanů nemá důvod
destabilizovat svět. EU nemá nikde vojenské základny ani vojenský zájem.
Evropa v důsledku na všechny vojenské akce jen tvrdě doplácí. Náš zájem
je mír a prosperita Afriky a Středního východu.

„Náš muž v NATO“, generál Petr Pavel, označil Rusko za větší
bezpečnostní hrozbu než Islámský stát. NATO přisouvá vojska k ruskému
území, z Pobaltí, z Polska i odjinud slýcháme, že Rusko je i nadále
hrozbou pro Evropu. Je tomu tak? Berete vážně odhady tvrdící, že při
obsazení Pobaltí by NATO nestihlo reagovat? Či spíše hrozbu „hybridní“
války proti EU spočívající v podpoře stran a politických názorů obecně
usilujících o rozpad a příklon jejích členských zemí k Rusku?

Co na to odpovědět? Islámský stát vyhlásil oficiálně válku evropským
zemím, jsme s ním ve válečném stavu. Rusko donekonečna vyhlašuje
spojenectví s námi. Na rozdíl od islamistů není a nebude nikdy cílem Ruska
ovládnout Evropu. Řekl bych naopak, že Rusko chce být součástí Evropy. Je
na nás, jestli ho budeme ostrakizovat a vydělovat, nebo spolupracovat.

Pobaltí přece není skutečný problém, ano, USA jsou tak jako v minulosti
schopné obsadit Mexiko, Guatemalu nebo jiné země. Na rozdíl od současného
Ruska dokazují, že to umějí. Uniká mi jediný důvod, proč by Rusko kvůli
Pobaltí rozpoutalo světovou jadernou válku. V tuhle dobu kontinuálně vede
prezident Putin střízlivou obrannou politiku. Jeho země je obklíčená
základnami USA a Rusko je cílem kampaní v celé Evropě jako nepřítel,
zatímco Rusové nabízejí spolupráci. Tohle mi nepřipadá jako agresivní
politika Ruska, ale jako příprava na preventivní válku proti Rusku.

Dovolte mi v této souvislosti pár aktuálních čísel. USA má 54,4 %
celkového podílu ze zisku na zbraních vyvezených do světa, Velká Británie
10,4 % a Rusko na třetím místě pouze 10,2 %. Ostatní země se pohybují
hluboce pod 10 %.

Největší zbrojařskou firmou světa je americká Lockheed Martin. Její
roční tržby činí celkem 37 miliard dolarů, tedy 925 miliard korun, a
zaměstnává 140 tisíc lidí. Na druhém místě je další americká firma,
Boeing, s tržbami 28 miliard dolarů, která zaměstnává 163 tisíc lidí, a
třetí je britský BAE Systems s roční tržbou 26 miliard dolarů.

Ptám se tedy: „Kdo je ten největší prodejce zbraní na celém světě? A
kdo má tedy největší zájem na tom, aby byly neustále rozdmýchávány
konflikty po celé planetě?

Vím, že to bude pro mnohé neinformované čtenáře nepříjemné procitnutí
ze snu…

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Jděte do prdele, vzkázal elitám Štěpán Kotrba. No a Štětina či Honzejk
pravili...

Donald Trump je prezidentem USA. A komentáře na facebookových či
twitterových účtech se sypou. Co řekli například Petr Honzejk, Luboš
Kreč či Štěpán Kotrba? „Česko je zemí hipsterů,“ řekl také
novinář Jakub Zelenka. Důvody se dozvíte v našem článku.

„No tak doufám, že na nové Jaltě dopadneme líp než posledně,“
okomentoval výsledky amerických voleb komentátor Petr Honzejk.

„Je třeba být pozitivní,“ zareagoval novinář Hospodářských novin
Luboš Kreč. „Šance, že Miloše Zemana přijmou v Bílém domě, teď
výrazně stoupla. Kdo z vás to, pánové, má?“ uvedl.

Europoslanec Jaromír Štětina (TOP 09) následně napsal, že vítězství
Trumpa a Zemana nejsou vítězstvím hlouposti. „Jsou důsledkem prohraného
boje o duši a rozum voliče. Slova jsou dnes víc než kanóny,“ uvedl.

„Milé americké a evropské elity, teď se seberte a jděte do prdele,“
řekl ostře analytik Štěpán Kotrba.

„Teď přijde ta největší prdel: Trump bude muset dělat prezidenta a fakt
vládnout. Lol!“ uvedl v reakci aktivista Jan Vrobel. Redaktor Jakub Zelenka
pak uvedl, že Česko je zemí hipsterů. „Měli jsme svého Trumpa dřív,
než to bylo cool v Americe,“ řekl.

Český novinář a publicista Ján Simkanič si pak všiml slov Donalda Trumpa
po zvolení. „Slibuji, že budu prezidentem všech občanů,“ řekl. „Celý
Zeman,“ dodal Simkanič.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Ještě k oslavám 17. listopadu: Nakopat, zfackovat, naplivat. Zbičujte se,
skočte z věže, sdělil Martin Konvička...

„‚Studenti‘ by zasloužili zfackovat,“ říká Martin Konvička ohledně
údajné reakce některých studentů Vysoké školy uměleckoprůmyslové na
akci, která se konala 17. listopadu na Palachově náměstí. Prozradil také,
zda na téma islám a islamizace diskutuje se svými kolegy i studenty i co od
nich slýchá. „Celou škálu, od ‚jseš nacista‘ přes ‚jseš donkichot
a potížista‘ až po ‚nikdy tě nezradím‘ – opravdu to je případ od
případu,“ vysvětluje Martin Konvička.

17. listopadu se na Palachově náměstí konala demonstrace Bloku proti islámu.
To se ovšem nelíbilo studentům Vysoké školy uměleckoprůmyslové, která
tam sídlí. Vyvěsili prý proto z okna transparent vyjadřující tradiční
ikonou srdce lásku i islámu a také vzkaz – nacionalismus není řešení.
Co na to říkáte?

Tak nejdřív bych vás poopravil. Nebyla to demonstrace Bloku proti islámu,
což byl spolek, který jsem loni v červnu založil a letos v červnu byl u
jeho samorozpuštění, ale Bloku proti islamizaci, což je „pohrobkovská“
organizace přežívající snad jen díky parazitování na původním jménu.
O všem ostatním jste informováni správně a rád vám odpovím. Říkám k
tomu, že ti „studenti“ by zasloužili zfackovat, povalit na zem, pošlapat
po tvářích, naplivat na tváře, nakopat, vymáchat ve studené vodě – a
celou proceduru tak šestkrát zopakovat, dokud se jim nerozsvítí. Protože
veřejně vyslovovat LÁSKU k islámu – to je zejména pak od budoucích
umělců to nejhorší chucpe, jakého se mohli dopustit. Je to od nich
především obrovská neúcta – neúcta ke stamilionům obětí islámské
expanze za posledních 1400 let, ale i neúcta ke stamilionům dnešních
muslimů, kteří se do islámu narodili, nebo do něj byli nalákáni, a tím
jsou oběťmi v podstatě totalitní sekty, aniž by měli na vybranou a aniž
by měli možnost úniku. Uvědomme si – islám je především
všezahrnující (tedy odborně řečeno totalitní) ideologie, která se – ve
své vyhrocené podobě – snaží kontrolovat život člověka od kolébky po
hrob. Snaží se kontrolovat jeho myšlení, jeho reprodukční zvyklosti, jeho
morálku, jeho strachy a záliby. Umění – to by mělo být především o
svobodě, o sebevyjádření, tedy o věcech, které jsou s islámským učením
v absolutním rozporu. Umělci milující islám, to je stejné chucpe, jako
kdyby Pražská židovská obec oslavovala nacismus, jako kdyby křesťané
prosazovali co nejvíc potratů, jako kdyby myslivecká jednota přešla na
vegetariánství.

Je to taky neúcta k evropským kritikům islámu, včetně některých umělců
(namátkou mě napadají jména Theo van Gogh, Salman Rushdie, Brigitte Bardot),
kteří si za své odvážné postoje vysloužili ostrakizaci, výsměch, nebo
za ni zaplatili životem. Také mě napadá, že to vše platí jen tehdy, kdyby
to umprumáci skutečně mysleli jako „recesi“. Pokud to nemysleli jako
recesi a islám skutečně milují – a ono to tak většinou bývá, že co je
pro jednoho recese, je pro druhého safra vážná věc – bylo by to vlastně
ještě horší. Je to ještě horší. Část mládeže, a nejen mládeže,
vidí v islámu další „radikální revoltu“ poté, co všechny předchozí
radikální revolty zklamaly. Revoltu, možnost zakusit něco naprosto nového,
zničit staré pořádky, udělat rychlé kariéry, polepšit si vztahově a
sexuálně a ekonomicky... A zase, to vše kdysi nabízel nacismus, to vše
nabízel komunismus, to vše nabízel, ale přiznejme, že jen skromně, třeba
radikální ekologismus. Všichni ale víme, kam tyto revolty vedou. Jediný
problém islámu je, že je mnohem, mnohem horší než všechny dřívější
radikální revolty. No a co se týče druhého transparentu, toho o
nacionalismu. On si snad někdy někdo myslel, že nacionalismus řešením je?
Já rozhodně ne. Od začátku tvrdím, že odpor proti islámu je bytostně
internacionální – a solidarizuji se s odpadlíky a kritiky islámu všech
národností a ras. Naopak je možné, aby existoval nacionalistický islamismus;
stačí zmínit nacionalistu a radikálního mohamedána Erdogana, stačí
zmínit malé ropné monarchie s obrovskými překážkami získání
občanství (někdy dokonce i pro konvertovavší manželky tamních občanů),
stačí zmínit Saúdskou Arábii a její chování k zahraničním
pracovníkům, včetně těch mohamedánských.

Poté, co demonstranti začali zpívat českou státní hymnu, přehlušili ji
studenti údajně hlasitou hudbou z reproduktorů, mělo se jednat o
orientální motivy. Není to už trochu přehnané a nevyjádřili tím
vlastně neúctu k české státní hymně?

Vyjádřili tím především obrovskou blbost, protože pokud jsem dobře
informován, tak pouštěli hudbu nějakého indického skladatele, o kterém
ani nevěděli – já to nevím – zda se jedná nebo nejedná o muslima.

Proti tomuto konání studentů se ohradil nejen Blok proti islámu a mluvčí
Ovčáček, ale i další lidé. „Pokud takto vychováváte naše mladé lidi
k naprosté neúctě nejen ke státním symbolům, osobě prezidenta republiky,
ať už jim je kdokoli, ale. též k ignoraci pojmů, jako je úcta, pokora,
vlastenectví, a ještě je podporujete v protiprávním jednání,
předpokládám, že jste natolik zodpovědní a vyvodíte směrem k sobě
důsledky,“ vzkázala pedagogům Vysoké školy uměleckoprůmyslové jedna
žena. Má pravdu?

Jistěže má. Já prostě jen čekám na zprávu z novin, ve které se rektor
UMPRUMu veřejně omluví, půjčí si z rekvizitárny Národního devítiocasé
důtky a půjde se veřejně zbičovat na náměstí Václava Havla. Nebo
rezignuje a skočí z Petřínské věže. Nebo požádá o azyl v Saúdské
Arábii. Myslím, že víc možností nemá.

Rektor sice odmítl, že by se na vyvěšování transparentů a pouštění
hudby vedení školy jakkoliv podílelo, ale pro jednání studentů vyjádřil
pochopení. Například ohledně transparentu vyjadřujícího lásku k islámu
se pak rektor údajně vyjádřil s tím, že ne vše, co je islámské, je
automatické špatné. Co byste mu vzkázal?

Já už mu nebudu vzkazovat nic, ale rozeberu ten jeho pseudoargument. Nikdy
nikdo netvrdil, snad ani já ne, že VŠECHNO islámské musí být automaticky
špatné (například sladkosti dělají v islámských zemích dobré... mě
tak napadá). Jenže když něco není „ve všem špatné“, tak to přece
neznamená, že to musíme milovat. Mezi černou a bílou je mnoho odstínů
šedi a láska je přece jen jiný stav mysli než „nacházení něčeho
dobrého“. Na Facebook jsem napsal, že špatné nebylo ani všechno
nacistické – nacisté stavěli dálnice, my po nich jezdíme a stavíme
další, ale to přece neznamená, že budeme nacismus milovat. Dokonce ani na
kanibalismu není všechno špatné; vezměte si, kanibal si doplní dávku
bílkovin, ušetří námahu za likvidaci mrtvoly – a přece nemilujeme
kanibalismus. Problémem islámu není, že by byl „celý špatný“, ale že
špatné je jeho jádro, podstata jeho učení. A ta je jasná – pod
pláštíkem náboženství napřít všechny síly k ovládnutí druhých lidí
a světa, zneužít k tomu všechny lidské slabosti, nezastavit se před
žádnou lží, žádným slibem a žádným násilím, zneužít k tomu ty
nejniternější lidské potřeby a stesky. Pakliže je v téhle republice
rektorem vysoké školy někdo, kdo nechápe špatnost takové věrouky, pak je
něco špatně v téhle republice.

Rektor školy, na které se transparenty objevily, se také k situaci vyjádřil
a položil řečnickou otázku, zda pořádání takto nenávistných akcí „v
akademické oblasti“ a navíc 17. listopadu není provokace. Informaci
zveřejnilo Echo24.cz. Je akademický pohled podle vašich zkušenosti opravdu
takový?

Hmm, to je navíc totalitní myšlení, mimořádně arogantní totalitní
myšlení. Já mám okolo sebe desítky akademiků, teď myslím ty opravdu
ctihodné, jak se říká „od docenta nahoru“, a opravdu jsem si nevšiml,
že by pobíhali s transparenty nebo odznáčky „Miluji islám“, případně
rušili státní hymny. Znám názory mnoha z nich, ty názory jsou různé, od
radikálněji protiislámských, než jaké hlásám já, až k řekněme
podvoleně kolaborantským. Podstatné však je, že neexistuje nějaký
jednotný „akademický pohled“.

I vy učíte studenty, diskutujete s nimi na toto téma?

Tak toto by bylo opravdu na dlouhou odpověď, protože těch diskusí na
různé úrovni – od žoviálně humorných přes seriózně akademické po
vyhroceně nepřátelské – jsem absolvoval tolik, že to prostě nedovedu
shrnout v pár větách. Ale když to zkusím systematicky: Ano, diskutuji,
současně se však snažím – slíbil jsem to kdysi kolegům u nás na
Přírodovědecké fakultě – že se tyto debaty nebudu snažit vnášet na
půdu školy, zejména ne do výuky. Tak i činím, ale bohužel to vytváří
situace, kdy o mých, řekněme, politických aktivitách a názorech studenti
vědí spíše z médií než ode mě. Potom mě mají předem za šílence a
jako by váhali se na některá témata ptát. Ona ta situace byla mnohem,
mnohem snazší, řekněme, 5 až 10 let zpátky, to jsem byl ještě pořád
„mladý pedagog“ a mladí pedagogové, alespoň u nás na fakultě, se
studenty chodí do hospod a kaváren a tam je spousta prostoru probrat cokoli.
Jenže mě veřejná angažovanost krapet semlela, na to klábosení se
študáky po hospodách bylo čím dál méně času, takže dnes mám na škole
řekněme „spojence“ v generaci doktorandů a čerstvých postdoktorandů,
ale už ne tolik v těch mladších generacích. Já se samozřejmě nezměnil,
oni také ne, ale změnily se kanály, jimiž se o mě dozvídají. Potom se
někam vypravíme, třeba na exkurzi do zahraničí nebo jen do ZOO, a oni se
diví, že jsem mnohem obyčejnější a přátelštější člověk, než
jakého ze mě dělají pravdoláskyplná média.

A jaké názory od nich a také od svých kolegů většinou slýcháte?

Celou škálu, od „jseš nacista“ přes „jseš donkichot a potížista“
až po „nikdy tě nezradím“ – opravdu to je případ od případu a
jakékoli generalizace si nemůžu dovolit už proto, že jsem si nedělal
žádný výzkum, ani nepsal poznámky. Ale mohu skončit takovou historkou,
kterou znám, žel, až z druhé ruky. Máme u nás na fakultě takového kolegu,
ve svém oboru je výborný, skvělý vědec a popularizátor, ale pořád
taková „těsná dvojka“, globálně vzato, za jinými jeho kolegy. Ten
kolega – jako kdejaký akademik užívající si druhé mízy a středního
věku – si velice zakládá na oblibě mezi studenty a studentkami. A protože
je sám tak trochu „mačo“, obklopil se houfkem pochlebnic, vesměs
takových těch zakřiknutějších dívek, které v něm vidí cosi mezi
vůdcem klanu a tátou. No a ten kolega si žije v bublině, v níž on je
nejlepší, islám je taky fajn, a Konvička je naprosto fuj. A rád o tom
mluví, dokonce prý při výuce, což mu mám osobně velmi za zlé. Jednou se
mu ale stalo v akademické jídelně, že potkal u stolu kolegyni, mladou
zooložku, která opravdu není zakřiknutý typ. A v onom kolegovi nevidí to,
co většinou v něm vidí jeho obdivovatelky. Inu, onen kolega zahájil oběd
proklínáním Konvičky, a ona kolegyně, dáma mnohem mladší a akademicky
neopeřenější, jej spražila: „Ale my, co zde sedíme, Konvu držíme a
podporujeme,“ řekla mu. Od té doby si vždy, když ho potkám, představuji,
jak se dusí játrovým knedlíčkem.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Generální tajemní Rady Evropy navrhuje zrušit sankce proti Rusku

Nor Thorbjorn Jagland, generální tajemní Rady Evropy, navrhuje zrušit sankce
proti Rusku, neboť má oprávněnou obavu, že Rusko ukončí členství v
Radě Evropy, v organizaci, dohlížející na dodržování základních
lidských práv a svobod.

Rada Evropy, přední prodemokratický orgán v Evropě, zvažuje zrušení
sankcí, které byly uvaleny na Rusko za ruskou agresi na Ukrajině, protože po
vystoupení Ruska z Rady Evropy, by se nemohli Rusové obracet na tento orgán
při řešení dodržování základních lidských práv a svobod v Rusku.

Moskva požaduje, aby její hlasovací práva byla obnovena v parlamentním
shromáždění Rady, která dohlíží na Úmluvu o lidských právech z roku
1949 a Evropský soud pro lidská práva. Rusko bylo svých práv zbaveno po
připojení Krymu v roce 2014.

Thorbjorn Jagland, generální tajemník rady, cestuje po evropských hlavních
městech a varuje před vážným rizikem, že by Moskva mohla zrušit své
členství v 47-členném orgánu, pokud její požadavky nebudou splněny. To
by zbavilo 140 milionů Rusů přístupu k soudu ve Štrasburku, kde na všechny
kauzy, připadá asi třetina z Ruska.

"Bylo by opravdu velmi, velmi špatné, kdyby Rusko mělo odejít, protože
Úmluva a soud jsou pro ruské občany velmi důležité," řekl Jagland v
rozhovoru pro FT, "pro Evropu to bude negativní vývoj, protože budeme mít
Evropu bez Ruska. Byl by to velký krok zpět pro Evropu. "

Ukrajina a její příznivci však varují, že opětovným přijetím Ruska do
shromáždění Rady Evropy bez trestu za Krym nebo za konflikt na východní
Ukrajině, Moskvu určitě potěší.

Říkají, že by rozhodnutí Evropské rady mohlo spustit řetězovou reakci k
oslabení sankcí ze strany dalších orgánů, zejména EU. "Byla by to první
díra ve zdi," řekl jeden ukrajinský představitel.

Rada Evropy je nezávislá na Evropské unii a funguje na principu diskuze a
hledání společných řešení v ekonomických, sociálních, kulturních,
vědeckých, právních a administrativních otázkách a v udržování a
rozvoji základních lidských práv a svobod. Přistoupení Ruska do Rady v
roce 1996 bylo považováno za klíčový úspěch po skončení studené války.
V Radě Evropy je 47 zemí Evropy. Tato instituce dále zahrnuje šest
pozorovatelských zemí: Vatikán, Kanadu, USA, Mexiko, Japonsko a Izrael.

Rusko v létě pozastavilo každoroční platbu ve výši 33 milionů euro do
celkového rozpočtu 450 milionů euro. Jagland řekl, že v lednu nebude
potvrzen nový evropský komisař pro lidská práva, pokud nebude Rusko
hlasovat.

Valentina Matvijenková, předsedkyně Rad federace, ruské horní komory,
nedávno varovala, že Moskva by mohla přestat akceptovat rozhodnutí
evropských soudů, pokud by nemohla hlasovat o úřednících a soudcích.
Rusko již schválilo zákon umožňující ruskému ústavnímu soudu neřídit
se rozsudky ze Štrasburku.

Jagland odmítl zvěsti, že by se s ním moskevští úředníci scházeli na
soukromých schůzkách. Varoval však, že odmítnutí Moskvy platit do
rozpočtu nebo odmítání soudních rozhodnutí by mohlo vést k odchodu Ruska
z jeho vlastní iniciativy nebo na návrh jiných států.

"Myslím si, že se to může stát," řekl Jagland,“ je to velká politická
otázka a takový vývoj nechceme.“

"Nikdo nechce dát signál, že akceptujeme připojení Krymu. Nejde o
podkopání této principiální pozice. Ale musíme udržet náš mandát i do
budoucna. Naším úkolem je chránit lidská práva v Rusku a na Krymu nebo tam,
kde lidé žijí na evropském kontinentu," zdůraznil Thorbjorn Jagland.

Bývalý norský premiér naléhá na dialog mezi evropskými ministry a
shromážděním Rady o řešení tohoto problému před tím, než
shromáždění rozhodne v lednu o prodloužení ruského zákazu hlasování. V
parlamentním shromáždění probíhají také rozhovory o obnovení ruských
volebních práv a někteří vedoucí členové zahájili procedurální kroky
pro jejich obnovení.

Oponenti bezpodmínečné dohody s Ruskem tvrdí, že by to vytvořil precedens
pro ostatní, kteří jsou obviněni z blokování demokratických principů,
jako je Maďarsko a Polsko, Turecko a Ázerbajdžán, kteří mají vážné
spory se svojí Radou.

Ti, kteří jsou proti bezpodmínečnému obchodu, se také obávají, že
obnovení práv Ruska před ruskými prezidentskými volbami v březnu bude
darem Putinovi.

Ukrajina tvrdí, že ruské hrozby na stažení svého členství z Rady Evropy
jsou pouze prázdnou hrozbou. Dmytro Kuleba, velvyslanec Ukrajiny v Radě Evropy
varuje, že smíření "bez toho, že by Moskva zaplatila nějakou cenu, bude
znamenat, že se tato organizace zdiskredituje a to jak na Ukrajině, tak v
celém regionu".

"Pokud se tak stane, Ukrajina přezkoumá naše vztahy s Radou Evropy," dodal
Kuleba.

Tanya Lokšinová ze společnosti Human Rights Watch v Moskvě uvedla, že
aktivisté se stále častěji obávají, že Moskva opustí Radu Evropy.

"Evropský soud byl nejúspěšnějším mechanismem mezinárodní ochrany
lidských práv v Rusku,“ řekla Lokšinová. Byl to "soud poslední instance“
v situaci, když nemůžete nalézt spravedlnost u vlastních soudů."

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
„Hysterie v cirkusu“: Observer zkritizoval americká média

Americký tisk jakoby si nevšiml skončení prezidentských závodů:
demokratická média i nadále agitují pro poraženou kandidátku a stupeň
protiruské rétoriky překročil všechny myslitelné meze, píše pozorovatel
amerického Observeru Michael Sainato.

„Clintonovští propagandisté nepotřebují důkazy, všude vidí jen
kremelské pikle, což je pro ně vhodnou záminkou," píše autor. Sainato
uvádí jako příklad nedávný článek ve Washington Post, v němž ředitel
webu PropOrNot napsal o zásahu Ruska do předvolební kampaně, ale „nepředstavil
čtenáři žádný důkaz potvrzující tento názor."

Novinář rovněž připomněl americkému tisku zprávy o tom, že špatný
zdravotní stav Clintonové mohl být následkem jisté tajné operace ruských
tajných služeb.

Autor je přesvědčen: „Přeložením viny na různé vnější síly se
demokraté prostě snaží vyhnout se odpovědnosti za porážku." Sainato
zdůrazňuje, že „odpoutávající manévry" stoupenců Clintonové jsou
pokusem o „házení písku do očí" demokratické veřejnosti a tím o
zamezení projednání reforem, jež potřebuje samotná strana a celá
americká společnost.

Nedostatek pozornosti Clintonové vůči prostým dělníkům, její nadměrné
tíhnutí k představitelům velkého kapitálu a opovržení potřebami
americké střední třídy — tohle je skutečná příčina její porážky,
píše na závěr autor článku.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Nedouk Šafr a pohrobci vítězů od Bílé hory... Minul se dobou, zřejmě na
sebe chce upozornit sponzory. Europoslanec z KSČM reaguje na připomínky
února 1948

PŮLNOČNÍ ROZHOVOR „Jestli něco v zahraničí vyvolalo zájem, tak to bylo
znovuzvolení Miloše Zemana prezidentem. Pokud jde o sestavování české
vlády, zájem v EU je minimální. Daleko více jsou akcentována témata
brexit, sestavování německé vlády a situace v Polsku,“ uvádí
europoslanec Jaromír Kohlíček (KSČM) v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz. A
nové pošťuchování ze strany EU a hlavně Angely Merkelové kvůli
imigrantům? „Merkelová pravděpodobně netuší, jaké jsou základní
úkoly EU vymezené v jejích dokumentech a revidované Lisabonskou smlouvou. Je
jí tedy třeba připomenout, že v žádném případě tyto dokumenty
neobsahují závazek přijímání migrantů!“ zdůrazňuje k tomu kromě
jiného Kohlíček.

Média minulý týden připomněla výročí „Vítězného února“ roku 1948.
Popasovala se s tímto výročím dobře? Jak se k tomuto přelomovému období
vlastně staví zahraničí, respektive zažil jste někdy v Evropském
parlamentu v tomto smyslu nějaké negativní připomínky, nějaká
šťouchnutí...?

Média vesměs pracovala s různými hypotézami na téma „převrat, nebo puč“.
Nikoho jakoby nezajímalo, že pokus o svržení vlády vycházel od ministrů,
kteří podali demisi, a nikoliv od ministerského předsedy, tj. Klementa
Gottwalda, a tedy komunistů. Fakta, jak už je to obvyklé v poslední době,
byla zamlčena, a různé spiklenecké teorie, které se opírají o snahu
dezinterpretovat skutečné události, hlasitě opakoval soubor našich médií
zvaný nepříliš poeticky mainstream. V Evropském parlamentu, ani v jiných
místech na západ od našich hranic, jsem nepostřehl ani náznak pozornosti
tomuto datu. Mimochodem nedoukové, kteří v našich sdělovacích
prostředcích tvrdí, že 25. únor 1948 se stal začátkem rozdělení světa
železnou oponou, zřejmě netuší, že o železné oponě rozdělující
Evropu mluvil jako první v roce 1946 Winston Churchill.

Novinář Pavel Šafr napsal: ,,Česká společnost je zasažená infekcí
bolševismu, která měla v plebejském národě příznivé podmínky růstu.
Rovnostářství, závist, xenofobie a nízký majetkový stav většiny
obyvatelstva vedl už po první světové válce k rozšířenému názoru, že
zemědělskou půdu je možné konfiskovat, a tedy ukradnout. Antiněmecká
hysterie pak Čechy po další válce dovedla k myšlence okradení německých
občanů, čímž byl tak masivně narušen právní pořádek, že následné
znárodňování českého majetku už nepřišlo nikomu divné. Prosovětské a
proruské emoce, touha krást, nedostatek slušnosti a náboženské víry,
absurdní husitská legenda a rozvrat přirozených hodnot. To vše vedlo Čechy
ke komunismu. V roce 1946 volilo komunistickou stranu více než 40 procent
Čechů. Pro ruské okupanty jsme byli nádherné sousto. Sami jsme si v únoru
1948 vlezli na pekáč. Sovětští poradci mohli být s námi spokojeni.“ Je
to správný historický výklad?

Nevím, kdy se narodil pan Šafr, a jsem velmi rád, že nemohu být ani
náznakem považován za jeho učitele. Jinak bych se totiž propadl hanbou nad
hloupostí jeho vývodů. Po první i druhé světové válce ve všech zemích,
které tyto války zasáhly, panovalo přesvědčení, že je nezbytné provést
několik kroků. První z nich byla konfiskace majetku zrádců a poražených
mocností, druhým z nich byla nutnost demokratizace režimů a třetím z nich
požadavek zdanění velkých majetků a přerozdělení národního bohatství
ve prospěch většiny obyvatel.

Pokud by tento nedouk lehce nahlédl do dějin států Evropy po první a po
druhé světové válce, zjistil by stejnou tendenci prakticky u všech národů.
Je logické, že každý národ se snažil v těchto opatřeních navázat na
své nejlepší historické tradice. U nás takovou tradicí bylo a je
husitství. Pouze lokajové a pohrobci vítězů od Bílé hory to samozřejmě
vidí jinak. V Čechách proto logicky přišla republika, všeobecné volební
právo a pozemková reforma, a to bezprostředně po vzniku samostatné měny a
nařízení o nostrifikaci firem. Po druhé světové válce došlo opět
prakticky všude k potrestání kolaborantů a zrádců, k rozsáhlým
znárodněním majetku a k výrazným demokratickým reformám, které dodnes
výrazně zdaňují neproduktivní majetek např. ve Francii a Velké Británii.

Je škoda, že lidé nedotčení znalostí historie jako pan Šafr mohou
vykládat jako seriózní komentáře své nejapné vývody. Pokud by si
přečetl Postupimská ujednání a znal alespoň trochu historii několika
prvních let po roce 1945, ušetřil by si trapnosti, které citujete. Ve
většině vyspělých států poválečné Evropy, bez ohledu na to, kým byly
osvobozeny, výrazně zvítězila levice. Ve Velké Británii labouristé, ve
Francii a Itálii se staly nejsilnějšími komunistické strany. Nešlo tedy
pouze o poválečné Československo (kde mimochodem komunisté získali
zmíněných 40 % pouze v Čechách a na Moravě, na Slovensku vyhrála volby
Demokratická strana).

Prý se ve spojitosti s podporou vlády Andreje Babiše ze strany KSČM vrací
jakýsi Únor 1948. To ale mnozí vaši kolegové z KSČM považují za
totální nesmysl. „I po 70 letech toto téma slouží k šíření
psychologie strachu, že tu snad jsou síly, které usilují o návrat do té
doby. Jako by oligarcha Babiš byl novým Gottwaldem,“ uvedl k tomu váš
kolega, místopředseda KSČM Jiří Dolejš na svém blogu na serveru
Aktuálně.cz. Dolejš má za to, že krajností by se měla jevit spíše SPD,
který kritizuje svobodu pohybu a právo víry odlišných, nežli strašení z
návratu do roku 1948... Má Jiří Dolejš pravdu?

Srovnávat vítězství KSČ v roce 1946, kdy získala přes 40 procent
odevzdaných hlasů, s vítězstvím ANO v loňském roce (necelých 29 procent)
může znamenat jenom jediné. Autor takovéhoto srovnání vůbec netuší, pro
jaký program získávala hlasy KSČ, a s jakým programem šlo do voleb hnutí
ANO.

Populistický pravicový program ANO má nejvíc průniků s programem ODS.
Proto také bezprostředně po volbách nabídnul Andrej Babiš účast ve
vládě právě ODS. Že vyjednává se všemi stranami a dokonce některé z
jejich požadavků zapracovává do připravovaného programu vlády, je pouze
znamením, že se snaží skutečně vyjednávat, a nikoliv převálcovat
ostatní většinou několika málo hlasů.

To nic nemění na faktu, že pro skutečnou levici nepřichází účast na
vládě s pravicovým subjektem v úvahu. Srovnávat politika, který nikdy
nebyl velkým vlastníkem čehokoliv, s druhým nejbohatším mužem ve státě,
vyžaduje velmi bujnou fantazii. Jediné, co je spojuje, lze formulovat jako
schopnost jednoduše, stručně a jasně vyjádřit myšlenku v politickém boji.

Jak již bylo řečeno, rýsuje se pravděpodobná varianta vlády: hnutí ANO s
ČSSD a s podporou KSČM. Jakou odezvu by vyvolal takový kabinet v EU, vyvolal-li
by vůbec nějaký zájem v zahraničí?

Jestli něco v zahraničí vyvolalo zájem, tak to bylo znovuzvolení Miloše
Zemana prezidentem. Pokud jde o sestavování české vlády, zájem v EU je
minimální. Daleko více jsou akcentována témata brexit, sestavování
německé vlády a situace v Polsku. Rád bych ještě opravil nepřesnou
formulaci v otázce. Pokud jsem dobře informován, pak jediná možnost, kterou
připouští KSČM je tolerance, nikoliv podpora případné vlády ANO s ČSSD.

SPD je na tapetě, co se týká výroků v souvislosti s táborem v Letech u
Písku. Šéf SPD zpochybnil oplocení, poslanec Miloslav Rozner uvedl, že to
byl „neexistující pseudokoncentrák“. Předseda Ústavního soudu Pavel
Rychetský v této souvislosti u Moravce pochyboval o tom, jak je možné, že
se člověk jako Tomio Okamura vůbec dostal na post místopředsedy Sněmovny.
Za vážnou situaci považuje to, že „byl parlamentem demokraticky v tajné
volbě zvolen člověk, jehož veřejně prezentované názory jsou skutečně
rasistické, xenofobní, neonacistické, a to nemluvím o populismu a demagogii“.
Jak hodnotit přínos Tomia Okamury pro českou politiku?

Tomio Okamura jasně artikuloval obavy části naší veřejnosti z možného
příchodu velkých skupin migrantů do ČR. Nejde o to, že by naše populace
byla xenofobní, ale vznik ghet ovládaných cizinci v řadě zemí západní
Evropy způsobuje logicky nárůst pravicového populismu. Naši občané na
toto nebezpečí reagovali tím, že hnutí Tomia Okamury získalo výraznou
podporu.

V České republice již máme řadu let skupinu sociálně nepřizpůsobivých
občanů, a proto veřejnost tak citlivě reagovala na mnohdy populistická
vyhlášení nejen Tomia Okamury. Mimochodem, i některá rozhodnutí
Ústavního soudu pod vedením pana Rychetského jsou důvodem takovýchto
reakcí části voličů.

Tomio Okamura tedy tím, že poukázal ne vždy zcela šťastným způsobem na
dané téma, otevřel diskusi týkající se negativních jevů souvisejících
s masovou migrací. Tyto obavy jsou namístě zejména s ohledem na snahu
prosadit některá nová ustanovení ve čtvrté revizi Dublinských nařízení.

Kancléřka Angela Merkelová účastníkům neformálního summitu EU
připomněla, že některé státy z rozpočtu EU čerpají víc, než do něj
přispívají, aby podpořily svůj hospodářský rozvoj – přitom nechtějí
migranty. Evropské unii budou kvůli brexitu chybět peníze a kancléřka
tvrdí, že by mělo být nové přerozdělování finančních příspěvků
jednotlivým státům EU podmíněno přijímáním migrantů uprchlíků,
kterému se zejména Polsko, Maďarsko, Slovensko a Česká republika stále
brání. Jak na to reagovat?

Angela Merkelová pravděpodobně netuší, jaké jsou základní úkoly EU
vymezené v jejích dokumentech a revidované Lisabonskou smlouvou. Je jí tedy
třeba připomenout, že v žádném případě tyto dokumenty neobsahují
závazek přijímání migrantů, ale na několika místech za jeden z cílů
Unie stanovují vyrovnávání hospodářského vývoje v jednotlivých
regionech. Právě z těchto prostředků řadu let čerpaly významné sumy
tzv. nové země Spolkové republiky Německo a teprve v souvislosti s
rozšířením EU o dalších deset států střední Evropy a Pobaltí začaly
tyto prostředky proudit ve velkém do těchto teritorií. Díky přistoupení
těchto nových států to byla zejména Spolková republika Německo, která
získala významné trhy, ze kterých každoročně vyváží zisky ve výši
miliard eur. Bez jakýchkoliv celních bariér tak realizuje kapitál z tzv.
starých členských zemí významné výhody na úkor méně rozvinutých
nových členských zemí EU.

Politické strany se dohadují o tom, jak má vypadat obecné referendum v praxi.
V souvislosti s tím se také debatuje, zda by měli Češi rozhodovat i o
případném vystoupení ČR z EU. „Pokud Česko podlehne blouznivcům
prosazujícím czexit, bude to ekonomická a civilizační katastrofa,“
říká k tomu komentátor Petr Honzejk. Prezident Hospodářské komory
Vladimír Dlouhý předpokládá po czexitu krach firem, propouštění, a to
možná i na desetiletí. Už samotný začátek debaty na toto téma podle
viceprezidenta Svazu průmyslu a dopravy Radka Špicara vyděsil japonské
investory, kterým musel údajně vysvětlovat aktuální politickou situaci.
Nebylo by lepší tuto debatu raději zastavit?

Ne. Domnívám se, že referendum je zkouškou stavu demokracie. Pokud bude
možnost vypsat referendum v co nejširším spektru otázek a zároveň nebudou
stanoveny podmínky, které by jej znemožnily, potom bude na politicích, aby
daleko lépe a srozumitelněji vysvětlovali otázky základní orientace státu.
Trapné výkřiky, které citujete, nejsou ničím podloženy. Výhodou ČR v
očích zahraničních investorů je volný pohyb zboží, služeb, investic a
osob, tedy čtyři svobody v bezprostřední blízkosti cílového trhu
zahraničních investorů. To by se vystoupením ČR z EU nezměnilo.

Japonci, Korejci i investoři z dalších zemí k nám přicházejí ze tří
důvodů. Za prvé blízkost cílového trhu, za druhé kvalifikovaní
pracovníci a za třetí poměrně slušná infrastruktura. To neznamená, že
bych byl spokojen se stavem naší infrastruktury, ale v porovnání s
ostatními zeměmi střední a východní Evropy máme stále komparativní
výhody. Navíc – 30 % obratu zahraničního obchodu ČR je s Německem. To
snad pánové nemyslí vážně, že by Německo vyklidilo takový prostor??

Novinářka Petra Procházková nechce, aby o ní v referendu „rozhodovali
nevzdělanci a tupci, ignoranti s fašistickými sklony a manipulovatelné
mozkové trosky“. Doufá, že nepřipustíme, aby o složitých a odborných
věcech rozhodovali lidé, které to vlastně ani nezajímá a dokážou jen
opakovat tupá laciná hesla o tom, jak nám EU zakazuje to či ono. Co říci k
jejímu názoru?

Paní novinářka se zřejmě považuje za elitu národa, která všechno ví,
všude byla, a proto je schopná daleko lépe rozhodnout, než „nevzdělanci a
tupci, ignoranti...“ Asi by jí daleko lépe vyhovovalo, kdyby místo osmi
milionů voličů rozhodovala jako za starého Rakouska skupina byrokratů kdesi
….. (za ty tečky si můžeme dosadit Prahu, Brusel, nebo jiný pupek světa).
Asi se tedy narodila do jiné doby a doporučil bych jí, aby se dále věnovala
práci v Monarchistické straně, která tyto otázky jistě rozpracovává,
včetně toho, kdo by mohl usednout na český trůn. Hlavně ať už se raději
nevyjadřuje na veřejnosti. Vždyť – co si o ní mohou čtenáři myslet?

Na Slovensku byl zavražděn investigativní novinář Ján Kuciak, který
pracoval pro zpravodajský portál Aktuality.sk. Zemřela i jeho partnerka. Oba
byli zastřeleni. Že jejich smrt souvisí s novinářskou prací Kuciaka, už
potvrdila policie. Novinář Ondřej Kundra na sociální síti poznamenává,
že takto to dopadá, když někdo v legraci hovoří o zabíjení novinářů.
„Chytnout za hlavu by se měli všichni ti, kteří novinářům vyhrožují.
V Česku k jejich likvidaci nabádá například prezident Zeman, a není v tom
rozhodně sám,“ psal na twitteru. Měli by Miloš Zeman a další změnit
přístup k novinářům?

Hlupáci jsou velmi dobře vidět právě v mezních situacích. Jsou schopni ze
špatného vtípku vytvořit světovou aféru a místo zkvalitnění vlastní
práce poplivat kohokoliv, kdo si dovolí je i jen náznakem kritizovat.
Naštěstí většina novinářů má snahu pracovat seriózně a nepodléhat
takovýmto výkřikům do tmy. Vražda člověka, v tomto případě zdá se
profesionálně provedená – oba byli zastřeleni jedním výstřelem –, je
v našich podmínkách velmi neobvyklá a zdá se, že stopy vedou skutečně k
mafii. Pokud kterýkoliv člověk zneužívá vzniklé situace k řešení
vlastních mindráků, je mi ho upřímně líto.

Prezident Zeman v pořadu Týden s prezidentem opět kritizoval Českou televizi.
Vysvětlil, že jedna z cest k řešení spočívá ve dvojím zamítnutí
zprávy o hospodaření, což by následně vedlo k personálním změnám,
které by si sám velice přál. Litoval, že on jako prezident takové změny
nemůže ovlivnit, a rozhodnutí je na poslancích. Do debaty o kvalitě
vysílání se Zeman pustil i v souvislosti se způsobem informování
komentátorů České televize o zlaté jízdě Ester Ledecké v super-G. Je
přijatelné, že se takto prezident k veřejnoprávnímu médiu vyjadřuje?

Prezident není sám, kdo kritizuje nevyvážené zpravodajství České
televize. ČT hospodařící s mnohamiliardovým rozpočtem je významným
fenoménem na českém mediálním trhu. Přestože si ČT všichni platíme, o
jejím hospodaření se veřejnost dozvídá pouze báchorky a nevyváženost
jejího zpravodajství je příslovečná. Miloš Zeman pouze nahlas říká to,
na co milióny koncesionářů už léta nadávají. Zkuste si stěžovat na
nevyvážené zpravodajství u Rady ČT! Pokud dostanete odpověď, jistě se
upřímně zasmějete vlastní naivitě. Bylo by možná docela zajímavé
vidět přehled stížností zaslaných koncesionáři Radě včetně odpovědí
Rady. Možná, že po takové informaci by skutečně došlo k tomu, co popisuje
Miloš Zeman. A rada by padla.

Kritika se poslední dobou nevyhýbá ani Českému rozhlasu. Co podle vás
způsobuje, že nálada vůči veřejnoprávním médiím houstne? Pavel Šafr v
této souvislosti poznamenává, že „lůza se třese na likvidaci České
televize“. Hrozí likvidace veřejnoprávního média a je na místě slovo
lůza?

Pokud je pan Šafr takto silně sebekritický, pak zřejmě ví proč. Já bych
osobně naše novináře za lůzu neoznačoval, i když u některých z nich by
nad neznalostí českého jazyka mé češtinářky zoufaly. Pokud ovšem pan
Šafr označuje nikoliv lidičky jeho ražení, ale širokou veřejnost za lůzu,
potom tím dává najevo, že mu označení „novinář“ nepřísluší.
Zřejmě se minul dobou a asi netuší, že právě jeho výrok přispívá k
negativnímu vztahu části veřejnosti k podobným „novinářům“. Dost
možná se snaží silnými výrazy upozornit na sebe vhodné sponzory. Přeji
mu tuto slávu a je mi líto těch, kteří musí jeho dílka číst.

V komentáři pro MF Dnes kněz Tomáš Halík jednoznačně odmítl, že by se
nějakým způsobem podílel na dopisu odeslaném do Vatikánu, kde kritici
kardinála Dominika Duky žádají neprodlužování jeho mandátu. S dopisem
nemá prý nic společného. To, že se ale kardinála zastal prezident Zeman,
považuje za polibek smrti. Litoval i toho, že dřív si s kardinálem mohli
řadu věcí vyříkat, jenže: „Teď už je trochu pozdě, v potlesku lidí
jako Zeman, Klaus, Mynář, Okamura, Bobošíková, Ringo Čech, čtenářská
obec Parlamentních listů a mnozí další noví fanoušci našeho kardinála
můj hlas jistě zaniká,“ říká Halík. Lze vůbec na jeho slova nějak
reagovat?

Ano, samozřejmě. Z toho, co napsal, je cítit jeho smutek nad tím, že v
dané kauze není on tou hlavní mediální hvězdou. Prostě jde o typického
„skromného služebníka Božího“, který se cítí být mediálně
nedoceněn.

Navzdory hospodářskému růstu řada lidí žije ve velké bídě a v
exekucích. Zároveň se od nás vyváží obrovské množství kapitálu. Čím
to je? Jsme jako národ tak hloupí, že neumíme hospodařit tak, aby nás
neměli v hrsti cizinci? Je to chyba politiků, že naše země i 29 let po „revoluci“
není schopná dohnat „západní země“, naše sousedy, jako je Rakousko,
Německo...?

V roce 1990 vytýčil tehdejší ministr financí cestu české privatizace.
Tato cesta se po roce 1992 plně realizovala s tím, že v samostatné ČR byla
zprivatizována odvětví, u nichž rozhodující úloha státu v zemích
západní Evropy je nezpochybnitelná. Klasickým příkladem je rozprodej
velkých průmyslových podniků, likvidace řady výrobních odvětví,
neexistence českých bank. Dále je to i likvidace progresivního zdanění a
udržování nízké hladiny mezd. V tomto prostředí odchází z naší
republiky 200 až 500 miliard korun zisku každý rok do zahraničí. Neexistuje
ani sektorová daň, ani vyšší zdanění těchto zisků, ani progresivní
zdanění extrémních příjmů. Není se tedy čemu divit...

Naše zákonodárství je natolik děravé, že umožňuje zneužívat i
různých částí sociálního systému a máme zejména v severozápadních
Čechách a na severní Moravě více než sto vyloučených lokalit, v nichž
žije mimo jiné i skupina lidí, kteří již v druhé generaci nepracují.
Financujeme ze státního rozpočtu desítky nevládních neziskových
společností s pochybnými výsledky a s neprůhledným účetnictvím.
Nejedná se o hloupost národa, ale o vychytralost určitých skupin obyvatel,
které systematicky využívají mezer v zákonodárství.

Klasickým příkladem zneužití demokratických procedur jsou vybrané
restituce, zejména do rukou velkých německých rodů. Kapitolou doslova
kriminální jsou tzv. církevní restituce. Na všech těchto podvodech má
zájem a prosadila je a prosazuje relativně úzká skupina lidí, mnohdy za
podpory Ústavního soudu. Není divu, že potom chybějí prostředky na
dostatečný nárůst důchodů a mezd a že se proto odstup od životní
úrovně našich sousedů v Rakousku a v Německu snižuje jen velmi pomalu.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Šéf České pravice Simkanič: Komunisti jsou pro své voliče jen
kováříčci, kovář je Babiš. Kreatura jménem Kalousek zničila pravici.
Kníže Šláfenberk, strana zvaná Mumie Svobody...

ROZHOVOR Pro podporu Andreje Babiše ze strany prezidenta Miloše Zemana má
předseda neparlamentní politické strany Česká pravice Michal Simkanič
jediné vysvětlení, které prozradil v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz. „Asi
existuje něco, za co by se současný pan prezident styděl, a jeho spolupráce
s panem StB Burešem není až tak úplně dobrovolná,“ říká Simkanič. A
nebere si servítky, ani když mluví o majiteli Čapího hnízda, Miroslavu
Kalouskovi, Tomiu Okamurovi nebo Mirku Topolánkovi.

V jakém stavu je podle vás demokracie v Česku? Přiblížili jsme se, nebo
vzdálili tomu, o čem jsme snili po roce 1989?

Podle mého názoru jsme se minimálně deset, možná patnáct let docela
poctivě přibližovali tomu, co jsme asi chtěli, ale posledních deset let se
zřejmě vzdalujeme. A je to čím dál horší a čím dál bolestnější
podívaná na to, co se děje. Na druhou stranu v tuhle chvíli nevím, jestli
máme hovořit o zpochybňování, volby asi byly svobodné, ale začíná
oprávněně narůstat obava, aby ještě i ty další svobodné byly. V
každém případě pro nás – pravicové politiky – jsou základními
hodnotami demokracie, ale také svoboda. A těch svobod nám zcela jistě
začíná opravdu valem ubývat a ta nová vláda, která má přijít,
vyvolává velmi rozporuplné pocity.

Překvapil vás volební výsledek? Považujete sněmovní většinu, která se
od prvních dnů začala v Poslanecké sněmovně – hnutí ANO, SPD a
komunisté – formovat, za ohrožení demokracie a svobody? A co to může
přinést České republice v budoucnu?

Velmi se obávám, že tyhle trendy mohou velmi posilovat. Málokdo je natolik
znalcem historie, aby věděl, že i opravdový nástup nacismu na jaře 1933 se
odehrával až do poslední chvíle téměř podle demokratických pravidel.
Skončilo to tím, že krátce po požáru Říšského sněmu si Bundestag
zdánlivě překvapivě odhlasoval, že pan Adolf už může všechno, že
Bundestag sám sebe odstavuje na vedlejší kolej, a pak už to všechno bylo
jen horší a horší. Dost podobné to bylo u nás o patnáct let později v
roce 1946, kde tehdejší společnost nepochybně nepředpokládala, že volba
komunistů bude tak hrozná a že to bude na čtyřicet let. Naši dědečkové
si mezi sebou vyprávěli, že to potrvá do švestek. A to je velmi
zneklidňující. Mohou hrozit opravdu nepěkné věci, když současný vývoj
bude pokračovat.

Ale situace tehdy byla podstatně jiná. V Německu, stejně jako v celém
světě ve třicátých letech, probíhala hospodářská krize, u nás v roce
1946 byla zase veřejnost zklamána Mnichovem, kdy tehdejší demokracie na
Západě tváří v tvář Hitlerovi hodila Československo přes palubu, takže
lidé se rozhodovali ve světle tehdejších pohnutých událostí a zkušenosti.
To se dá částečně pochopit. Ale jak si vysvětlujete dnes, kdy ekonomika
prosperuje, je nejnižší nezaměstnanost a rostoucí životní úroveň,
svoboda slova, projevu, cestování, že lidé nostalgicky vzpomínají na
minulost a třicet procent z těch, kteří přišli k volbám, podpořilo
bývalého komunistu a spolupracovníka StB Andreje Babiše, který navíc
legalizuje okamurovce a komunisty?

Existuje klasické české pořekadlo, že občas lidé nevědí roupama, co
dělat. Fakt je, že aktuálně ekonomický stav nepochybně je lepší, než
kdy byl. Na druhou stranu právě proto někteří lidé reagují, jak reagují.
Navíc se velmi obávám, že jedním ze světově vyhlášených fenoménů
českého prostředí je notorická závist, to je to, co velmi dlouho bylo
podhoubím bolševických a jiných zrůdných pudů. Ono to dnes může být
trochu podobné a v této prapodivnosti, kdy jedna osoba, o které slovenští
kamarádi říkají, že jsou šťastní, že ji tam už nemají, tady dobývá
pozice a kupuje si čím dál větší vliv. Ale samozřejmě že na tom
volebním výsledku se podílejí i jiné faktory než ty, o kterých se mluví
nejvíc. Toho člověka volí ze třetiny jeho vlastní zaměstnanci a jejich
rodinní příslušníci. Tohle je pochopitelně trochu pod tlakem. Někdo zase
podlehne laciným populistickým trikům. Já jsem od toho pána neslyšel
jedinou konstruktivní větu, ale vykládat, co všechno je špatně, trvale si
hrát na ublíženého, se v Čechách líbí. I když ho osobně považuji za
bezcharakterního sociopata a hlupáka, nicméně za hlupáka s velmi
rozvinutými mocenskými instinkty, ale s velmi schopnými poradci a ti tvoří
výsledek, který vidíme. Částečně bych se trochu zastal té druhé party,
o které byla řeč. Pokud jde o SPD, považuji za nepřijatelnou osobu jejího
šéfa, ale na druhou stranu mám pocit, že v jejích řadách jsou skuteční
vlastenci, lidi, kterým vadí, a přiznám se, že mně to také do určité
míry vadí, že se vytrácejí v našich občanech hrdost a úcta ke své
vlastní zemi, což má jednak důsledky, o kterých jsem mluvil, jednak to
způsobuje, že se vlastenectví bere tak trochu jako nadávka. Přitom je to
vysoká hodnota. Takže nechci úplně SPD jako celek lacině kritizovat, pana
Okamuru samozřejmě ano, to je čistý obchodník, kterému je všechno jedno.
Nemám nejmenší pochyby, že jeho osobním cílem jsou výlučně a pouze
peníze, ale jsem přesvědčen, že v řadách tohoto spolku jsou docela až
úctyhodní lidé. S tou fašistickou nálepkou bych v tomto případě byl
velmi opatrný, myslím, že tomu tak úplně není.

Jaká je podle vás odpovědnost Miloše Zemana jako prezidenta za současnou
vnitropolitickou situaci? Jeho kritici tvrdí, že přispěl velkou měrou k
dalšímu vyvolání závisti a nenávisti, třeba venkova k tzv. pražské
kavárně, k nedůvěře vůči tradičním politikům a svou velkou podporou i
k úspěchu Andreje Babiše? Jak se díváte na to mocenské spojení Miloše
Zemana a Andreje Babiše?

To je na tom pro mne to nejsložitější a nejhůř uchopitelné. Bez mučení
se přiznám, že před pěti lety, když volba prezidenta kulminovala do polohy,
že buď on, nebo jistý Šláfenberk, já si neodpustím tu přezdívku, i já
jsem patřil mezi voliče Miloše Zemana a neměl jsem s tím nejmenší
problém. A z té polistopadové trojky ho pořád považuji za druhého
nejlepšího hned po panu profesoru Klausovi. Ale je pravda, že se v poslední
době dějí podivné věci, některé jsou vysvětlitelné, asi každý dnes
vidí, že pan prezident je starší a starší, na druhou stranu mám pocit,
že je pořád racionální, tím spíš nejsem schopen pochopit jeho podporu
Babiše. O panu ultrašéfovi StB z Čapího hnízda není sporu o tom, že
používal, používá a bude používat praktiky, které se naučil v dobách
svého mládí, je zvyklý mít na každého složku, mít na každého sešitek
atd. Mám jediné vysvětlení, které mi nedělá v hlavě problém, že
existuje něco, za co by se současný pan prezident asi styděl. Možná je to
nějaká prkotina, nemám pocit, že by to byl člověk, který by kradl, lhal
nebo si vymýšlel. Jediné vysvětlení pro mne tedy je, že jeho spolupráce s
panem StB Burešem není až tak úplně dobrovolná, že to není jen strategie
mířící k prezidentské volbě. Nejsem schopen to nijak dokázat, ale je to
jediné, co mi hlava bere.

Tak si vysvětlujete fakt, že kvůli Andreji Babišovi byl prezident podle
ústavních právníků ochoten ohýbat i ústavu?

Ano a doslova v lokajském stylu. To mi absolutně neladí s jeho osobou. To,
že se dnes dopouští výroků, které až zesměšňují ústavu, je
lokajství. A proto si to nedokážu vysvětlit jinak než tím, co jsem řekl.

Litujete dnes, že jste volil Miloše Zemana? A budete ho volit znovu?

Nelituji a volit už ho asi nebudu. To už bych asi nedokázal. Pro mne v tuto
chvíli z té současné dosti tristní sestavy kandidátů je jediná šance,
že to může být trochu jinak a prospěje to posílení svobody a demokracie,
prostě Mirek Topolánek. I při jeho historických omylech, ke kterým se dnes
hlásí. Já jsem s ním spolupracoval v jeho začátcích, měl jsem z něj i
lidsky velmi dobré pocity. Ve chvíli, kdy se stal premiérem, ho asi
uchvátila moc a jiné vlivy. Jeho šance nejsou nulové, ale bude to mít velmi
těžké. Jsem ochoten mu pomáhat, a to všemi způsoby, kterými budu schopen.

Vy jste pravicově zaměřený člověk, ostatně jste předsedou neparlamentní
strany Česká pravice, proto bych se chtěla zeptat na Demokratický blok,
který středopravé strany ODS, TOP 09, KDU-ČSL a STAN vytvořily v
Poslanecké sněmovně jen kvůli volbě orgánů dolní komory. Jak tento krok
hodnotíte?

Já to osobně svým docela blízkým přátelům, kteří tvoří nejvyšší
vedení v ODS, velmi vytýkám, mám od nich ujištění, že to je krátkodobá
záležitost. Považuji to za obrovskou chybu, protože podle mne druhý
největší škůdce hned po panu kapitánu Burešovi je jistý Kalousek, který
velmi poškodil pravicovou politiku. Občas mám pocit, že pan Babiš nemá
lepšího agenta ve svém zdánlivě největším oponentovi. Ten člověk je
morální kreatura, mnohokrát poškodil zájmy pravice a dělá to opakovaně.
Demokratický blok je podle mne obrovská chyba ne snad proto, že vznikl, to se
jakž takž dá pochopit, ale chyba je dopustit, že Kalousek je jakoby šéfem
tohoto bloku. To je hrůzostrašné. Ale věřím, že to je epizoda, které se
všichni chytli a která už velmi brzo nebude pravda. Je to složitější.
Dokonce i v TOP 09 jsou slušní a úctyhodní lidé, jen si opakovaně volí
špatné vedení. Starostové jsou až na výjimky docela úctyhodný subjekt, v
obcích odvádějí chvályhodnou práci. S lidovci je to trochu složitější
a ODS má stále k reálné konzervativní pravici nejblíže a věřím, že i
bude mít. Ale samozřejmě pokud se vyvaruje takovýchto chyb.

Vy si nemyslíte, že by demokratické parlamentní strany měly zvolit nějaký
společný postup i do budoucna, aby nebyly úplně převálcovány ve
sněmovně blokem ANO, okamurovců a komunistů?

Ale to jistě. Obrovský paradox je právě v tom, že sám se dlouhé roky
snažím podílet na nějakých integračních procesech. A vím, jak je to
strašně komplikované, bohužel ze všeho nejvíc před volbami. A paradox je
v tom, a někteří politologové na to oprávněně poukazují, že kdyby byly
bývaly tyto strany takové uskupení udělaly dřív, tak by ten skoro stejný
počet voličů stran Demokratického bloku, jako mělo ANO, neznamenal velmi
malý počet mandátů jako dnes, ale znamenal by skutečnou sílu, skutečnou
protiváhu. Bohužel tak, jak to je, je potvrzením těch paradoxů, které D’Hontův
volební systém skrývá. Když se to, co se má udělat před volbami, udělá
až po volbách, a přiznejme si, tak trochu ze zoufalství, je pozdě. I když
jim samozřejmě fandím s výjimkou těch, které jsem jmenoval. Budu opět
dělat všechno pro to, aby se tyto aktivity odehrály před volbami.
Koneckonců nás za necelý rok čekají zdánlivě málo významné volby do
senátu. Ale on to může být ten poslední pokus, jak tady vůbec zachránit
svobodu a demokracii. Takže uvidíme.

Ale s touto výzvou vytvořit podobný blok přišel před volbami právě vámi
kritizovaný šéf TOP 09 Miroslav Kalousek, a pro společnou spolupráci
demokratických stran se byl ochoten vzdát i své účasti v tomto uskupení.
Ale ODS to tehdy striktně odmítla. A kdyby to udělaly, měly by dnes se
stejným volebním výsledkem osmdesát poslaneckých mandátů, tedy jak jste
sám upozornil, téměř stejně jako hnutí ANO. Neobrátilo se proti ODS a
ČSSD dnes to, co prosadili Václav Klaus a Miloš Zeman v době opoziční
smlouvy, tedy změnu volebního zákona, který je namířen proti malým
stranám a jejich koalicím?

Zapomíná se na to, že úprava volebního zákona byla paskvil. Ale bylo to
myšleno úplně jinak. Dnes tak nenáviděná opoziční smlouva byla
relativně racionální věc, protože tehdy vstoupily do sněmovny prapodivné
subjekty jako Mumie svobody, což je, myslím, docela vtipná přezdívka pro
tehdejší subjekt, a cílem té změny byl většinový systém, což není nic
špatného, ten mají i nejvyspělejší země světa – Spojené státy a
Velká Británie. Jenže tehdy v mých očích velmi zlovolná a velmi
škodlivá aktivita tehdejšího prezidenta Havla způsobila, že tento záměr
byl prostřednictvím tehdejšího Ústavního soudu zcela vykostěn, vznikl z
toho paskvil, ve kterém zůstaly jen nesmysly, které se opravdu obracejí
proti současným politikům. Ale ten primární cíl udělat většinový
systém, který sám o sobě je principiálně zcela v pořádku, se bohužel
nepovedl. A ano, dnes to má bohužel tyto následky. A za druhý problém v
souvislosti se zpětným vnímáním tzv. opoziční smlouvy považuji to, že i
když byl ten záměr v zásadě obhajitelný, už tehdy poměrně velká část
médií k němu byla nepřátelská. Takže to vnímání opoziční smlouvy je
do určité míry výsledkem tehdejší interpretace, která se přenáší do
dneška a veřejnost ji vnímá velmi zkreslenou optikou.

Nic proti většinovému systému, ale problém je, že ústava jasně říká,
že volby do Poslanecké sněmovny se konají na základě poměrného
zastoupení, volby do senátu na základě většinového systému. Ovšem
problémem opoziční smlouvy nebyla jen šance zavést většinový systém i
do voleb do Poslanecké sněmovny, ale i toleranční patent, ve kterém se ODS
zavázala, že nevyvolá, ani se nepřipojí k návrhu na vyslovení nedůvěry
vládě, což dávalo téměř neomezený prostor tehdejšímu premiérovi
Miloši Zemanovi.

Už sám název toleranční patent byl absurdní, protože kdysi dávno to
Josef II. myslel trochu jinak a bylo to o církevních svobodách. Ten název
byl tehdy zneužit a zkreslen.

V příštích dnech bude jmenován premiérem Andrej Babiš, sestaví nejprve
menšinovou vládu, ale i když nezíská ve sněmovně důvěru, má už od
prezidenta jisté, že dostane i druhý pokus, a vzhledem k tomu, že šéfem
sněmovny je Radek Vondráček z hnutí ANO, má velkou šanci i na třetí
pokus. Co se podle vás bude dít?

Do hlavy tohoto pána nevidím a ani bych si to dokonce snad nepřál. Jeho
pudové chování je těžko odhadnutelné, ale třeba překvapí. Já bych
rozhodně neházel do jednoho pytle celý ten konglomerát sedmdesáti osmi
poslanců. Dokonce i tak bych si troufl najít docela úctyhodné lidi, kteří
mají něco v hlavě a kterým bude při tomhle vývoji čím dál tím hůř.
Na druhou stranu mám pocit, že ten první pokus není myšlen úplně vážně,
to ani nemůže být. Není sporu o tom, že ve sněmovně bude sílit nervozita
a že tam budou padat nejrůznější nabídky velmi dobře zobchodovatelné.
Budou se tam dít věci, které by měly iniciovat složité procesy v menších
stranách. Myslím si, že cílem je druhý pokus a že pak ta vláda, která
může vzniknout a asi i vznikne, může přebírat některé totalitní
praktiky z minulosti, a to se mi pochopitelně hluboce nelíbí. Ale obávám se,
že tohle se bude dít.

Nepřipadalo vám paradoxní, že Babiš, který na rozdíl od minulých
sněmovních voleb, kdy ho podpořili mnozí podnikatelé, tentokrát vyhrál
volby díky levicovým voličům, říká se, že vysál voliče komunistům i
sociálním demokratům, ale okamžitě po volbách prohlásil, že programově
nejblíž je mu ODS?

Jedna z radostí, kterou přinesly tyto volby, byl propad šmejdů, kteří se
neštítí používat jako symbol jedno z nejsprostších slov na světě, což
je pro mě cokoli komunistického. Na druhou stranu si to vysvětluji trochu
jednodušeji: protože pamětníci moc dobře vědí, že StB byla vždycky
vyšší level z těchto šmejdů, tak si prostě řekli, proč kováříček,
když to může dostat kovář. Ale je dobré, že komunisti jsou možná na
dobré cestě opustit scénu. To je jedna z mála věcí, která mě těší na
volebním výsledku. V případě sociálních demokratů je to jiné, to je
nepochybně demokratický subjekt, bohužel čím dál tragičtěji vedený, tam
je mi toho výsledku lidsky líto, navíc pro demokracii jako celek je to škoda.
Stejně jako Sparta potřebuje Slavii, v regulérní demokracii, až se
konečně vrátíme k politické politice a ke skutečným hodnotám, pak
sociální demokracie bude mít opět skutečné místo v regulérním
politickém systému.

V ODS se dnes objevují dva naprosto odlišné názory. Jeden názor, který
zatím převládá, že by ODS neměla vstupovat do vlády s hnutím, jehož
představitel byl obviněn z dotačního podvodu, prosadil EET a další
občanskými demokraty kritizované zákony, navíc to slíbila před volbami
svým voličům. A vedle toho druhý, pragmatičtější názor, který říká,
že je potřeba zabránit spolupráci hnutí ANO, okamurovců a komunistů,
takže je třeba raději s nějakými podmínkami přistoupit na vládní
spolupráci s Andrejem Babišem. Jaký názor je vám bližší?

Říká se mi to nerado, ale oba ty zdánlivě protichůdné názory jsou
správné. A v tom je obrovský problém. Ono je to opravdu tak, že zdánlivá
iniciativa, za kterou nevidím nic jiného než prostou matematiku, říká, že
jakákoli jiná dvoučlenná koalice v současném rozložení sněmovny není
možná než těchto 103 – ANO a ODS. Takže ze strany pána z Čapího
hnízda bych na tom nic nehledal. Ale u ODS je to opravdu strašně složité.
Ono nejde jen o nějaké bránění bolševikům, jde o to, že kdyby se ODS
sebeobětovala, jinak se to nedá nazvat, asi by vznikly nejmenší škody v tom
bohužel nepochybně čtyřletém období, které před sebou máme. Ale stalo
by se to doslova za cenu sebeobětování. ODS by to jako celek nepřežila. Na
druhou stranu, když se to nestane, zůstane ODS oprávněná hrdost, na kterou
má nárok, ale hrozí jí marginalizace v opozici, což ne všichni voliči
udýchají. To je něco jako schizofrenní stav a myslím si, že
nadcházející kongres ODS bude vzhledem k tomu, že tohle je velký vnitřní
problém, velmi složitý, jak to vyřeší. Ale kdybych to měl s určitou
znalostí poměrů tipnout, tak myslím, že dnes ve straně převáží pojmy
jako hrdost a čest a že ODS do vlády s Babišem nepůjde.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist