Question:
Švédská církev oficiálně ruší nazývání Boha „Pán“ nebo „On“
tak, aby to bylo více inkluzivní

Švédská církev si odhlasovala přijetí nové kontroverzní příručky,
která nařizuje, aby maskulinní odkazy na Boha jako na „Něho“ nebo na „Pána“
byly zrušeny tak, aby byly „inkluzivnější“.

Přes značnou kritiku od různých organizací včetně Švédské královské
akademie tato církev stejně ve čtvrtek velkou většinou tu novou příručku
schválila.

Církevní příručka – která byla naposledy aktualizována v roce 1986 –
stanovuje, jak by se měly vést bohoslužby, křtiny, svatby a pohřby, a to i
co se týče jazykových formulací, liturgie, teologie a hudby, a je to tedy
stěžejní dokument pro veškeré církevní aktivity.

Podle místních médií mnozí kněží mají námitky proti směrnicím v
této nové příručce ohledně jazykových formulací, které byly přidány s
cílem učinit církev „více inkluzivní“. K tomu patří pokyny pro
duchovenstvo, aby o Bohu mluvilo gender-neutrálním způsobem, aniž by
používali „zbytečného“ zájmena „On“ nebo výrazů jako „Pán“.

O bohu by se mělo při některých kázáních podle směrnic v tomto manuálu
mluvit jako o „Matce“ úplně stejně jako o „Otci“, když se přitom
následující se dává jako příklad:

„Bože, tj. Svatá trojice, Otče i Matko, Synu – Sestro i Bratře, a Duchu
– Strážče života a Inspirátore, veď nás do hlubin svého bohatství,
moudrosti a znalostí.“

Sofia Camnerin, místopředsedkyně Švédské ekumenické církve, tyto „inkluzivní
formulace“ v církvi obhajovala tvrzením, že je jich zapotřebí, aby se
staly „základnou pro uvědomění různých typů diskriminace a nerovnosti v
naší společnosti.“

„Mluvení o Bohu jako o ‚Pánu‘ upevňuje genderovou hierarchii a
podřízenost žen v tom bílém Západňáckem feministické kontextu,“
argumentovala na svém blogu.

„Liberalizující teologové spolu s feministkami a post-koloniálními
teology odvedli kriticky důležitou práci při zjištění, jak legitimizace
těchto hierarchií vedla k násilí a podmaňování,“ řekla.

Ale kazatelka Helena Endlund, která církev kárala, že projevila „naprostou
neochotu vyslechnout si kritiku,“ vyjádřila z nových směrnic pro jazykové
formulace obavy.

„Je tu riziko, že nepostřehneme malé změny a pak se postupně v průběhu
času ocitneme tváří v tvář drastickým změnám, které bychom nikdy
neakceptovali, kdyby nám je předložili najednou,“ řekla loni Värden Idag.

„Je např. přeci nepravděpodobné, že bychom se za pět let modlili ‚Naše
Matko, která jsi na Nebesích…,‘ ne? Před pár lety to bylo sice
prohlašováno za nesmysl, ale podle návrhů církevní příručky to možné
je.“

Mikael Löwegren komisař pro církev v Små Ljungby po hlasování za přijetí
této nové příručky řekl, že toto rozhodnutí znamená, že Švédská
církev „přestala jako soudržná duchovní komunita existovat.“

„Společnost je pod pláštíkem ‚diverzity‘ rozbíjena do různých
skupin,“ řekl, když tvrdil, že existuje „tolika alternativ a volitelných
variant,“ včetně nového manuálu, který přinese to, že „už bude
těžké tvrdit od farnosti k farnosti, že to je ta samá církev.“

Löwergren důrazně poukazující na směrnice pro jazykové formulace
doporučující, aby Bůh byl prezentován gender-neutrálním způsobem
rovněž varoval, že tento nový manuál „Švédskou církev dále odvede z
cesty, kterou jdou hlavní církve, místo aby ji přivedl blíže k nim.“

„Křesťanství, ve své nejzákladnější doktríně, zastává
trojjediného Boha – Otce, Syna a Ducha svatého,“ poukázal s dodatkem, že
tato nová směrnice „odvrhla veškerý pokrok, kterého se podařilo
dosáhnout prostřednictvím hlubokého ekumenického dialogu, a přinesla
systém nového modloslužebnictví, který je jak proti-ekumenický, tak
proti-vědecký.“

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Praskla magnetosféra planety, která chrání naší planetu před kosmickým
zářením a radiací

Magnetosféra planety, která je odpovědná za ochranu Země před kosmickým
zářením a radiací, praskla. Toto prohlášení vydali astrofyzikové z
Institutu fundamentálních výzkumů Tata.

O objevu vědci informovali v článku publikovaném v magazínu Physical Review
Letters. 22. června roku 2015 mionový teleskop GRAPES-3 nacházející se ve
městě Utakamand v Indii zaregistroval erupci galaktických kosmických
paprsků s energií okolo 20 gigaelektrovoltů (20 miliard elektrovoltů).
Aktivita kosmických paprsků pokračovala po dobu dvou hodin a časově se
protla se srážkou magnetosféry s koronární erupcí masy.

Srážka vyvolala spálení magnetosféry téměř na tři hodiny. To vyvolalo
velkou geomagnetickou bouři, která vyvolala polární záře a rušení
radiových signálů v zemích nacházejících se ve vysokých zeměpisných
šířkách.

Kosmické modelování ukázalo, že erupce kosmických paprsků se odehrála
kvůli vzniku dočasné trhliny v ochranném poli Země.

Indičtí astrofyzici si myslí, že trhlina vznikla v důsledku srážky
magnetosféry s oblakem sluneční plazmy kolosálních rozměrů, kterou Slunce
vyvrhlo ze svých vnějších vrstev.

Podle názoru astrofyziků do zemské atmosféry už pronikly části
kosmických paprsků.

Zdroj: sputniknews.com

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
V Radě Evropy litují přijetí Dumou zákona o mediálních zahraničních
agentech

Komisař Rady Evropy (RE) pro lidská práva Nils Muižnieks vyslovil
politování v souvislosti s přijetím Státní dumou zákona o masmédiích
– zahraničních agentech.

„Ruský zákon nyní dovoluje zacházení s masmédii zaregistrovanými v
zahraničí nebo financovanými ze zahraničí jako se „zahraničními agenty,"
napsal Muižnieks na Twitteru.

„Tato nová omezení svobody masmédií vzbuzují velké politování," dodal.

Změny statutu mediálních zahraničních agentů byly odvetnou akcí za
pronásledování ruských médií v USA, zejména uznání RT America za
zahraničního agenta, zdůraznili poslanci.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
„Spratci“ v USA hulákají, že Trump není jejich prezident. Nemazlit se s
nimi, radí Petr Štěpánek

Petr Štěpánek, jenž byl až do roku 2016 členem ODS a nedávno rozšířil
řady Alternativy pro Českou republiku 2017, se způsobem sobě vlastním
vyjádřil ke zvolení Donalda Trumpa čtyřicátým pátým prezidentem USA.
Pokud by bylo na něm, prý by se nemazlil s těmi „spratky“, kteří v
těchto dnech proti Trumpovi protestují.

Donald Trump byl zvolen prezidentem Spojených států. Z hlediska amerického
volebního systému se stal jasným vítězem politického klání s demokratkou
Hillary Clintonovou, ačkoli tato dáma v absolutních číslech získala
přibližně o 200 tisíc hlasů víc než Trump. Hlasy získala především na
obou březích Spojených států a občané New Yorku či Kalifornie dávají
najevo, že se jim faktické vítězství Donalda Trumpa nelíbí. V ulicích
lidé protestují, volají, že Trump není jejich prezident, a sem tam zapálí
několik popelnic. Kaliforňané dokonce uvažují o tom, že se od USA odtrhnou,
dokud bude Trump prezidentem.

Petr Štěpánek poslal těmto lidem na sociální síti Facebook vzkaz. „Vyrostla
generace spratků. Nejsou to samozřejmě všichni mladí lidé, ale část z
nich ano. Vidíme je právě teď v ulicích amerických měst, kde hulákají,
že Trump není jejich prezident, stejní spratci okupují na Žižkově Kliniku.
Jsou to mladí lidé, kteří vyrostli v materiálním dostatku, ale pohrdají
tradičním systémem společenských hodnot a demokracii uznávají, pouze
když je po jejich. Jejich matkou je politická korektnost a otcem kulturní
neomarxismus. Není dobré se se spratky mazlit,“ konstatoval jasně.

Pod tímto statusem se rozpoutala živá diskuse, ze které si jeden z občanů
do Štěpánka rýpl, když mu připomněl, že to jeho generace tyto „spratky“
vychovala. Většina diskutujících ovšem Štěpánkovi dala za pravdu.
Dnešní mládež má prý jediné povolání – hodlají být toliko synem či
dcerou někoho, kdo bude pracovat. Vedoucí roli v tomto společenství údajně
hraje šéf Strany zelených Matěj Stropnický. Všichni by si údajně
zasloužili „vyhnat, makat“ nebo ještě něco horšího.

Štěpánek doslova napsal:

Vyrostla generace spratků. Nejsou to samozřejmě všichni mladí lidé, ale
část z nich ano. Vidíme je právě teď v ulicích amerických měst, kde
hulákají, že Trump není jejich prezident, stejní spratci okupují na
Žižkově kliniku. Jsou to mladí lidé, kteří vyrostli v materiálním
dostatku, ale pohrdají tradičním systémem společenských hodnot a
demokracii uznávají pouze, když je po jejich. Jejich matkou je politická
korektnost a otcem kulturní neomarxismus. Není dobré se se spratky mazlit,"
konstatoval jasně.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Globalisté prohráli s Trumpem, ale rozhodně se nevzdávají. Martin Koller
rozebírá, jak ještě zatopí světu. Hrozí návrat kamsi do středověku

ROZHOVOR Analytik Martin Koller varuje před přílišným optimismem po
volebním vítězství Donalda Trumpa. Globalisté a nadnárodní skupiny,
sázející na Hillary Clintonovou, se prý rozhodně po její porážce
neodeberou do důchodu. Naopak lze čekat, že teď ještě více přitvrdí. Co
s nimi svět může čekat, to pro ParlamentníListy.cz rozebral velmi obsáhle.

Donald Trump je již téměř dva týdny zvoleným americkým prezidentem. Co se
za tu dobu dá soudit o tom, jak se po jeho nástupu změní světová politika?

Bez ohledu na všeobecné nadšení civilizovaných a svobodymilovných
Američanů a Evropanů nad vítězstvím Donalda Trumpa jako reprezentanta
klasických civilizačních hodnot a jejich nositelů se nelze vyhnout
spekulacím o dalším vývoji. Globalisté se určitě nesebrali a neodešli do
důchodu, zvláště ne v EU. Využívají rostoucího napětí vznikajícího z
důvodu přemnožení obyvatel především Afriky a Asie. Evropa, v první
řadě EU, bude v následujícím období pravděpodobně jejich pevností i
laboratoří. Trump se může stát do budoucna, bez ohledu na volební kampaň
a politický program, významnou a výkonnou loutkou globalistů, možná i
proti své vůli. Samozřejmě se to odrazí i v české realitě. Všechny
negativní ekonomické a bezpečnostní jevy blízké budoucnosti budou
globalisté a jejich média přisuzovat kromě Putina především Trumpovi,
což by mohlo vést k jeho nahrazení nějakou globalistickou loutkou už po
ukončení prvního mandátu.

Světový vývoj může mít několik negativních podob. Aktuálně
samozřejmě jde do značné míry o spekulace a realita se ukáže zhruba v
horizontu dvou až čtyř let. Poté však bude vývoj pravděpodobně nevratný.
Aktuálně se jeví čtyři možné směry vývoje. Buď bude mít pravdu
odcházející americký prezident Obama, který se prohání jako o závod po
světě a slibuje kontinuitu současné a budoucí americké politiky, nebo
naopak dojde k její zásadní změně podle Trumpových slibů. Jenže je zde
ještě třetí možnost, a to modifikovaná verze současné americké
válečnické zahraniční politiky a v neposlední řadě zcela nové, čtvrté
globalistické strategické řešení boje za světovládu ekonomickou cestou.
Kromě základních vývojových směrů samozřejmě nelze vyloučit jejich
kombinaci nebo další globalistická řešení.

Prvním směrem nemá smysl se dlouze zabývat, zažíváme ho na vlastní
kůži už více než 25 let. Znamenal především snahu o privatizaci státu
do rukou nadnárodních korporací, a tím likvidaci jeho základního úkolu,
kterým je ochrana národa a jeho občanské většiny včetně civilizované
rodiny, která je základem národa a státu, před útoky všeho druhu zvenčí
a zároveň vytvoření zákonů prosazujících názory a zájmy občanské
většiny uvnitř hranic. Prakticky zmizely, snad s výjimkou komunistů,
politické strany, které by prosazovaly zájmy občanské většiny.

Teprve v posledních letech se vlastenecké strany znovu formují, avšak
globalistům se je daří likvidovat nebo zatlačovat do pozadí pomocí
propagandy protinárodních médií, především ČT24, korupce a hlouposti
voličů a nevoličů. Z celosvětového hlediska se globalistům podařilo do
značné míry zlikvidovat mírotvorné a demokratizační výsledky první a
druhé světové války a především sociálního vývoje ve prospěch
občanské většiny v Evropě ve dvacátém století. Z ideologického i
reálně politického hlediska existuje snaha o návrat kamsi do středověku s
tím rozdílem, že pozice šlechty, původně válečníků, zaujmou
reprezentanti globalistů.

PRAVIDELNÉ OKNO PL DO SVĚTA S TEREZOU SPENCEROVOU

Druhý možný směr vývoje bychom mohli nazvat ideální z hlediska občanské
většiny v Evropě i USA a civilizovaných lidí po celém světě. Jde o sliby
či politický program Donalda Trumpa. Vyvstává ovšem otázka, zda a kolik
slibů Trump splní. Spíše se můžeme zeptat, kolik z nich myslí vážně a
kolik bude schopen splnit. Trump je především miliardář, který sice může
o potřebách občanské většiny hezky mluvit, ale v praxi není s občanskou
většinou nijak zájmově svázán. Vyvstává proto otázka, zda nejde pouze o
dočasného falešného spasitele, jaké známe i u nás.

Opravdové a zásadní demokratizační změny ve světě totiž nikdy nedělali
miliardáři. Ti mají logicky snahu konzervovat stav, který jim zaručí
stabilitu zisků a moci. Nějaké revoluce ve prospěch občanské většiny,
která se chce mít lépe, jejich zájmy bytostně ohrožují. Typickým
příkladem je vývoj na Ukrajině, kde se lidé vzbouřili proti bídě
zaviněné čtvrtstoletím oligarchizace a zlodějin a nakonec jim vládne
největší oligarcha a reprezentant globalistů. Tamní občanská většina se
má hůře než dříve a ještě se má vraždit s Rusy pro radost a zisky
globalistů. Navíc je třeba si znovu připomenout, že Trump je americký
prezident a bude prosazovat americké zájmy, které vesměs nejsou shodné se
zájmy Evropy ani naší republiky.

Miliardářskými spasiteli (Porošenko, Kiska, Babiš…) jako reprezentanty
globalistů, případně jejich jen trochu chudšími, avšak neméně
spasitelskými globalistickými poskoky (Sarkozy, Horáček – Bony a klid…)
se to v současnosti v Evropě jen hemží. Ale představa, že nějaký
miliardář je vlastenec, který má opravdový zájem o řadového občana
země, kde žije či jen podniká, je naprostá iluze záměrně vytvářená
pro manipulovatelné hlupáky, stejně jako názor, že kdo má hodně, nechce
už víc. Vždy platilo a stále platí globalistické perpetuum mobile, které
říká, že peníze dělají moc a moc dělá peníze.

Jednoho svatého spasitele Vaška nám už globalisté kdysi vyrobili a s
odstupem času by ho sotva někdo mohl označit za českého či
československého vlastence, ochránce zájmů české občanské většiny a
člověka prosazujícího československé či české zájmy. A přece se
stále někdo ohání jakýmsi jeho úžasným odkazem. Jakým odkazem?
Podlézáním sudeťákům, podporou globalistických ideologií a válečných
tažení, usazováním komediantů na místa odborníků, máváním tibetskou
vlajkou reprezentující primitivní a zvrhlý středověk, sebranými spisy po
vzoru Lenina či Stalina nebo prázdným žvaněním o pravdě a lásce v době
vlády lži, zkreslování historie, ponižování lidí, systémové
nespravedlnosti, zatajování pravdy cestou politické korektnosti, všeobecné
sobecké arogance a sprostoty a bezuzdné korupční zlodějiny? Jeden
pokrytecký globalistický spasitel lepší než druhý.

I současný povyk a hádky mezi takzvanými demokratickými stranami nejsou nic
jiného než tahanice o koryta a především vzteklý a zoufalý řev sluhů,
kteří splnili svůj úkol rozprodat a zadlužit stát, vybudovat základy
bankovního koncentráku, zničit školství, odstranit vlastenectví a slavnou
historii z hlav občanů, ponížit a ožebračit většinu obyvatel, a tak
likvidovat českou rodinu, svěřit české děti do péče feministek,
rasistických multikulturalistů a pedofilů, a přitom se ještě neomezeně
obohacovat. Mysleli si, že to bude na věčné časy a nikdy jinak, jako v
dobách, kdy sloužili soudruhům. Jenže přišel silnější hráč, nikoli
sluha, ale reprezentant globalistů se svojí firmou ANO a vykopl je od koryt
jako nepotřebné smetí. V současnosti se vyhození sluhové snaží ještě
zavděčit protinárodní propagandou islámského multikulturalismu a
protiruskou a protičínskou demagogií.

Svoji monopolní ekonomickou pozici je miliardářský reprezentant globalistů
schopen stejně jako oligarchové na Ukrajině transformovat i do silové podoby.
Bezpečnostní služba Agrofertu má údajně lepší vybavení než naše
policie a tajné služby. Mohla by tvořit i základ soukromé armády. Větší
množství typově jednotné výzbroje pro ni lze získat z armádních skladů.
I to může být důvod, proč si majitel firmy ANO podržel ministerstvo obrany,
přestože ho může osadit jen profesně zcela neschopným hercem. Zdrojem
zbraní pro soukromou armádu by mohly být rovněž ilegální sklady americké
výzbroje ve Vyškově a Přáslavicích.

Budoucnost českého národa však má pouze dvě cesty. Buď skončí v rukou
nového globalistického falešného spasitele a jeho divadelní firmy ANO s
účelově do médií vytahovanými kašpárky, nebo národa, pokud se ráčí
probudit, používat obsah hlavy a volit svoje zájmy.

Mluvil jste o tom, že „globalisté neodešli do důchodu“. Čeho se od nich
tedy můžeme nadát?

Globalisté evidentně zjistili, že jejich sluhům se v Evropě nepodařilo ani
s pomocí masivní mediální propagandy, u nás především cestou ČT24, a
politických neziskovek prosadit souhlas občanské většiny v Evropě s
islamizací, rasovými multikulturními experimenty a válkou proti Rusku.
Navíc se jim nepodařilo odstranit Vladimira Putina, který je sice novodobým
ruským carem, ale k jejich smůle vlasteneckým a podporovaným převážnou
většinou obyvatel Ruska. Expanze globalistů na Východ, která začala
úspěšnou kolonizací střední Evropy od roku 1990, se po 25 letech zastavila
na totálně rozvrácené Ukrajině, kterou musí EU podporovat, aby nedošlo k
úplnému zhroucení tohoto rozkradeného oligarchického pašalíku. Rusko se
navíc jeví z vojenského hlediska jako nebezpečný soupeř, který sice
nemůže NATO vyloženě vojensky porazit, natož okupovat Evropu, ale může
Alianci včetně USA zasadit neúnosné ztráty.

Válku s Ruskem je proto možná vhodné odložit, až se situace v Evropě
dále zlepší ve prospěch globalistů, Putin zestárne a bude nahrazen někým
vstřícnějším. Globalistická propaganda pracuje naplno, především v
Německu k udržení dosavadního směru vývoje a poměrně úspěšně.
Samozřejmě pokud jsou informace pravdivé. V nedávné anketě 64 % Němců,
především mládeže, označilo Trumpa za ohrožení do budoucna. Pokud se
totiž podaří zlikvidovat Německo jako nejsilnější národní stát,
zhroutí se celá Evropa s výjimkou Ruska do podoby multikulturní islámské
kolonie globalistů. V současnosti se trockisté v Bruselu, Merkelová,
Hollande, Sarkozy, Van der Bellen i švédští zelení socialisté a naši
poskoci globalistů snaží ze všech sil urychleně vytvořit z EU pevnost
rasového multikulturalismu a žalář určený k likvidaci evropských národů
a kolonii USA.

Každopádně zesiluje v EU i u nás protičínská mediální propaganda.
Dokladem je i komedie H-Tria s tibetským dalajlámou – protičínským
propagandistickým zaměstnancem CIA a navazující útok pražské havlérky
Bradou na prezidenta za podpory takzvaných demokratických stran. Někteří
reprezentanti zavedených demokratických stran jsou dokonce ochotni obětovat i
výtěžek našeho exportu do Číny za veřejnou morální podporu brutálního
tibetského středověku. Čím by miliardové ztráty nahradili, samozřejmě
nevědí, možná exportem spisů prvního globalistického spasitele Václava
Havla.

Mediální tažení proti Číně, které nám přinese jen ekonomické ztráty,
bylo odstartováno v USA. V duchu globalistického pokrytectví však má
odvést špinavou práci Evropa s českou kolonií v první řadě. Jinde
tibetské vlajky nevyvěšují, protože tento stát postavený historicky na
porušování demokracie a lidských práv už dávno neexistuje. Zadlužená EU
balancující dlouhodobě na hraně krize se 26 miliony nezaměstnaných a
rychle přibývajícími miliony ekonomických parazitů nemá důvod ke
konfliktu s Čínou, která ji aktuálně zachraňuje investicemi. To se
samozřejmě nelíbí globalistickým investorům. Výše uvedené faktory by
mohly znamenat modifikaci původního válečného kurzu globalistů. Prvním
cílem válečného tažení by mohla být Čína místo Ruska. Důvodů je
řada.

Čína je především největší věřitel USA. Nejlepší způsob, jak se
zbavit dluhů, je likvidace věřitele. Přestože Trump jako prvního
kontaktoval po svém zvolení čínského prezidenta, až poté ruského, jeho
vztah k Číně není zrovna přátelský. Vidí v Číně ničivého
ekonomického konkurenta USA, ať už z hlediska průmyslové výroby, jüanu
nahrazujícího stále více dolar, ale i jako stále většího finančního a
obchodního partnera Ruska, řady asijských zemí i EU. Proto chce opět
vybudovat doma spotřební průmysl. Tím by samozřejmě zasadil Číně
slušný ekonomický úder. Zda a kdy se mu tento projekt podaří přes odpor
globalistických obchodníků a nedostatek kvalifikovaných pracovních sil, je
otázka. Vítěznou válkou proti Číně by USA získaly kolonii se
spotřebním průmyslem, což by snížilo potřebu k jeho budování doma.
Zároveň by získaly zlepšenou nástupní pozici proti asijské části Ruska.
Právě proto je i z čínské strany aktuální vojenská spolupráce s Ruskem
a připravovaná další smlouva o vojenské spolupráci v případě napadení.

Čínské ekonomické úspěchy jí umožňují výrazně modernizovat armádu.
Ta je sice jen o málo početnější (cca 1,5 milionu) než americká (cca 1,4
milionu), ale stále ještě zastaraleji vyzbrojená ve srovnání s USA i s
Ruskem. Její bojová hodnota je přibližně na úrovni Ruska, které však má
ve srovnání s Čínou pouze kolem 60 % vojáků (cca 0,8 milionu). Nicméně i
podle dosažitelných informačních zdrojů je bojová hodnota různých
čínských útvarů a svazků různá jako ve většině velkých armád. V
minulém roce obeplula moderní čínská flotila demonstrativně svět se
zastávkami v mnoha přístavech. Moderní loďstvo znamená strategickou
mobilitu a v prostorech Pacifiku je jeho hodnota vyšší než kdekoli jinde.

Čína předvedla schopnost dopravit kosmonauty do vesmíru, sestřelit satelit
a zkonstruovat letoun kategorie stealth. Disponuje moderními pozemními i
námořními strategickými nosiči jaderných hlavic. Čínská armáda se
cestou kooperace v humanitárních a výcvikových programech a dodávkami
levných zbraní etablovala v mnoha afrických zemích, a to bez politických
požadavků. Bojová hodnota čínské armády se může v průběhu několika
let dále zvýšit z důvodu dostatku financí i spolupráce s Ruskem. Pokud by
chtěly USA uspět ve válce s Čínou, budou ji muset zahájit v nejbližší
době. Americká armáda má stále ještě strategickou převahu nad Čínou
především ve strategické mobilitě a počtu základen v Asii, dobře
připraveném početném letectvu s velkými praktickými zkušenostmi a velkém
počtu vojáků s aktuální bojovou praxí. Nevýhodou je poměrně nízká
morálka většiny amerických profesionálů v pozemních silách.

Čína je ve vztahu k USA a jeho asijským spojencům v horší pozici z
geografického hlediska. Čínské území je z hlediska počtu obyvatel a
případné potřeby strategického manévru poměrně malé. Hlavní průmysl
je soustředěn především v pásmu kolem pobřeží a devíti hlavních
přístavů. Američtí stratégové již předložili plán na eliminaci
těchto přístavů. To by i bez větších bojových akcí vyvolalo v Číně
značné problémy, protože je závislá na dovozu surovin a potravin a exportu
výrobků svého průmyslu. Čína navíc hraničí na moři s Japonskem, s
nímž má ne zcela ideální vztahy, totéž platí o Tchaj-wanu a otázkou
jsou v současnosti Filipíny. Proto buduje předsunuté námořní základny a
letiště na korálových ostrovech, což vede k růstu napětí s okolními
zeměmi. Nelze vyloučit, že některé z nich by se mohly amerického útoku na
Čínu účastnit.

Na zemi Čína hraničí s bezpečnostně problematickými zeměmi, především
Pákistánem, a krátkou nepřehlednou horskou hranicí s Afghánistánem.
Problémem jsou z tohoto hlediska muslimští Ujgurové, kteří tvoří
početnou menšinu na severozápadě země. Tamní radikálové podporovaní
muslimským bratrstvem již vyvolali řadu ozbrojených střetů s čínskými
bezpečnostními silami. Přes Afghánistán mohou USA filtrovat svoje agenty do
Číny. Lze jen obtížně odhadovat, jak by vypadaly dosud velmi dobré vztahy
mezi Pákistánem a Čínou v případě, že by se do války USA proti Číně
aktivně zapojily muslimské elity ze Saúdské Arábie na straně globalistů.

A pokud by nedošlo k ozbrojenému konfliktu?

V případě, že nebude realizováno válečné tažení, existuje ještě
jedna cesta k posílení pozice globalistů. Jde o vyvolání již dlouhodobě
doutnající finanční krize na základě zadluženosti USA a propadu
oficiální hodnoty dolaru na reálnou úroveň. Při rozpočítání
amerického dluhu na jednoho občana jde v přepočtu o fantastickou částku
kolem čtyř milionů korun. USA se od osmdesátých let pod tlakem
ekonomických neoliberálů – ideologických reprezentantů globalistů,
zbavily velké části spotřebního průmyslu (aktuálně dovážejí kolem 85
% spotřebního zboží), a proto milionů pracovních míst bez ohledu na
sociální dopady. Tím zmizela značná část z výnosu daní domácího
průmyslu a zároveň průběžně zchudla většina americké střední třídy.
Na dovozu spotřebního zboží ze zahraničí bohatne pouze úzká skupina
obchodníků financovaných vesměs globalistickými bankami.

Zůstaly těžební, zbrojní, loďařský a letecký průmysl a zemědělství.
Proto tak zoufalá snaha amerických vlád zastavit evropské nákupy ropy a
zemního plynu z Ruska a nahradit je dražšími americkými, a rovněž snaha
protlačit na evropský trh nekvalitní, ne-li jedovaté, geneticky
modifikované americké potraviny cestou smlouvy TTIP, případně CETA.
Aktuálně přicházejí Trumpovy požadavky a zvýšení podílu HDP států
NATO na dohodnutá 2 % určená na armády. Cílem jsou miliardové zisky pro
americké zbrojaře v podobě prodeje, následných modernizací a dlouhodobého
servisu zbraňových systémů pro evropské armády.

Zároveň s likvidací spotřebního průmyslu a snahami o jeho nahrazení
službami pro snížení nezaměstnanosti byly už prezidentem Reaganem
minimalizovány daně velkým globalistickým korporacím. Některé z nich v
podstatě neplatí daně žádné na rozdíl od tamních malopodnikatelů.
Americký stát včetně obrovité armády proto žije dlouhodobě na dluh,
který je již v podstatě nesplatitelný. Segment služeb většinou negeneruje
reálný zisk, ale jde pouze o přehazování peněz z jedné hromádky na
druhou. Další cestou snižování nezaměstnanosti v USA měly být neziskové
organizace. Avšak ty se rychle staly v podstatě soukromými firmami
parazitujícími na státním rozpočtu, neplatícími daně a neprodukujícími
žádný zisk. Naopak čerpají státní dotace nebo podporu od různých firem,
například Sörösových fondů. Takový sponzoring si ovšem firmy odepisují
z daní, takže peníze směřující do neziskovek opět znamenají nevratné
snížení příjmů státu. Na podobný samolikvidační systém přecházejí
pod tlakem globalistů i státy EU.

Rovněž velikost kdysi proslulých amerických zásob zlata je velkým
otazníkem. Avšak nelze přehlédnout, že USA nejsou schopny vrátit ani
německé zlaté rezervy uložené v USA a musely si na to vyjednat splátkový
kalendář do roku 2020. Otázkou je, co se do té doby stane a jak je německá
kolonie schopna donutit USA k placení? Dolar jako světová rezervní měna je
pravděpodobně nekrytý a hroutí se, přičemž tiskárny chrlí stále nové
emise, čímž roztáčejí inflační spirálu. Kdyby nebyl dolar uměle
udržován v pozici světové rezervní měny, dávno by se propadl na zlomek
svojí současné oficiální hodnoty. Stále více velkých mezinárodních
obchodů je uzavíráno v jüanech a rublech, přičemž USA tomu nemohou
zabránit. Dokladem nejisté pozice dolaru je fakt, že Čína, největší
věřitel USA, se urychleně zbavuje amerických dluhopisů i dolarů, za něž
nakupuje kdeco v Evropě i jinde. Zde bych připomněl, že bývalý guvernér
naší státní banky Tošovský prodal v roce 1998 do Německa 58 tun zlata,
většinu našich rezerv, a nakoupil za ně právě dluhopisy, které mohou mít
v případě finanční krize hodnotu potištěného papíru. Naopak cena zlata
od té doby stoupla několikanásobně.

Nejlépe by finanční krizi zvládaly globalistické nadnárodní finanční
korporace s prakticky neomezenými zásobami likvidních měn, sídlící
většinou v USA a Británii. Navíc by se jim určitě opět dostalo nevratné
pomoci z peněz amerických daňových poplatníků. Přitom nelze vyloučit,
že tytéž korporace by na takovou transakci ve svůj prospěch americké
krachující státní pokladně půjčily peníze, samozřejmě se ziskem. V
první řadě by byly postiženy země v dolarové zóně, například Saúdská
Arábie, Irák, Írán, Emiráty, Kuvajt, ale rovněž Nigérie a jiné ropné
státy, které již dnes připomínají sud s prachem a hořícím doutnákem.
Dále státy ekonomicky navázané na USA, tedy především Kanada, Mexiko,
Německo a řetězově země eurozóny i další, které mají na Německo
silnou ekonomickou vazbu, přestože nepoužívají euro, například naše
republika. Nejvýrazněji by pád pocítily státy s nekrytou nebo virtuální
měnou. V neposlední řadě dolaroví střádalové v Rusku a majitelé
dolarových kont ve Švýcarsku, ale i různých daňových rájích. Situace v
mnoha zemích by pravděpodobně připomínala Rusko za vlády Gorbačova a
Jelcina, případně horší podobu současného Řecka či Ukrajiny.

Prostě globální měnová reforma zaměřená na ukradení soukromých peněz
ve stylu našeho prezidenta Zápotockého. K zachování smysluplných úspor
pro přežití krize by měl mít před jejím vypuknutím každý občan EU
konto v hodnotě v přepočtu minimálně desítek milionů korun. Ještě se
divíte, proč naši velmi dobře placení političtí reprezentanti hrabou jako
o závod, někteří již 26 let? Shora je totiž neživotaschopnost
současného globálního neoliberálního dluhového hospodářského systému
vidět podstatně lépe. Krizí jsou nejvíce zranitelné menší země s vysoce
otevřenou ekonomikou, jako je například naše republika.

Každopádně by v případě finanční krize došlo ke skokovému nárůstu
inflace, tedy srozumitelněji obrovskému růstu cen jako v Německu za doby
hospodářské krize mezi světovými válkami. Naprostá většina obyvatel USA
i EU by přišla o většinu svých úspor jako Rusové dvakrát v
devadesátých letech. Propad životní úrovně by postihl především služby
a maloobchod, protože výdaje převážné většiny obyvatel by se
soustředily na nezbytné věci typu potravin, energií a nutných oprav.
Opravdu neklidní by mohli být všemožní umělci, z nichž většina si
zvykla na každoroční dotace od státu, bez nichž by se neuživila. Kultura
by šla v době krize do pekla jako první. Dalším negativním dopadem krize
by byla likvidace značné části takzvaného konkurenčního segmentu
ekonomiky (kromě něj existují státní a monopolní – většinou
globalistický), konkrétně živnostníků a malopodnikatelů, kterou u nás
již zahájil nový globalistický „vlastenecký“ spasitel miliardář svým
kontrolním hlášením a EET. Likvidace další části konkurenčního
segmentu by automaticky vedla k posílení pozic globalistických nadnárodních
korporací, což je jeden z jejich cílů v rámci likvidace států a
národních ekonomik.

Ve výhodné pozici by se ocitly země nezávislé na dovozu potravin a energií,
například USA a Rusko. Malý dopad by měla krize pravděpodobně na
Austrálii, většinu latinskoamerických zemí a země jižní části Afriky.
Nicméně v Africe by pokles poptávky po tamních surovinách a zemědělské
produkci vedl v některých chudých zemích k viditelným ekonomickým
problémům. Spolu s poklesem různé hospodářské a humanitární pomoci by
mohl zvednout další vlnu ilegální migrace do Evropy.

Propad by všeobecně zaznamenal především průmysl vyrábějící
spotřební zboží dlouhodobého užití, například elektroniku a domácí
spotřebiče a pravděpodobně i oděvní průmysl, což by mělo výrazný
negativní dopad především na Čínu. Ta by na základě poklesu poptávky po
spotřebním zboží mohla rychle přijít o svoje finanční rezervy, avšak
část propadu by mohla pokrýt rostoucí vnitřní poptávkou a posílením
exportu do Afriky, kde je v podstatě bezkonkurenční. Výrazněji postiženy
by byly především chudší lidnaté země poskytující levnou pracovní
sílu při výrobě spotřebního zboží pro Evropu a USA, například Indie,
Pákistán, Bangladéš, Turecko, ale do určité míry i bohatší Japonsko
nebo Jižní Korea. Pokles poptávky by v Evropě pravděpodobně postihl v
první řadě automobilový průmysl, především českou automobilovou
monokulturu. Propad spotřebního průmyslu a růst cen by logicky vedly k
propadu v oblasti nákladní dopravy a také mezinárodního obchodu s
elektrickou energií, tedy opět český problém. Propad průmyslové výroby a
exportu s výsledným poklesem příjmů z daní a zároveň rychle rostoucí
tlak na sociální služby a podporu občanů by vedl logicky ke zhoršení
finanční situace většiny států Evropy a jejich obyvatel. Za test uměle
vyvolané krize můžeme označit Řecko.

Globalistická média by z vypuknutí globální finanční krize se všemi
sociálními a bezpečnostními dopady samozřejmě obvinila světového
zloducha číslo jedna Putina, který nechce americkým korporacím věnovat
ruské surovinové zdroje, dále neschopného rasistu a sexistu Trumpa,
syrského prezidenta neochotného nechat zničit svoji zemi ve prospěch Turecka,
Čínu, která si dovolila zbohatnout na práci pro zahraniční kšeftsmany a
nechce dovolit vznik americké vojenské základny v Tibetu, a samozřejmě
všechny xenofoby, islamofoby a jiné odpůrce globalizace a multikulturalismu.
Vždyť přece kvůli nim musí Amerika udržovat svoji obrovitou armádu a
síť základen po celém světě, a tak udržovat mír, svobodu, demokracii,
pravdu a lásku.

Export americké demokracie očima slavného Olivera Stonea:

Česká dlouhodobě napjatá ekonomická situace, dluhová ekonomika a
sociální systém stlačený za čtvrtstoletí na hranici únosného minima (s
výjimkou některých nezaslouženě privilegovaných skupin), spolu s poměrně
malými příjmy pracujících, důchody a úsporami většiny obyvatel,
především ve srovnání se západní Evropou, by rychle vedly k destabilizaci
ekonomické i politické. Nějaké drastické škrty v sociálním systému s
výjimkou zastavení podpory dlouhodobým ekonomickým parazitům,
nepracujícím migrantům, přemnoženým umělcům a politickým neziskovkám
už nejsou možné. Navíc lze při uvedeném vývoji předpokládat rychlý
nárůst kriminality, především krádeží a loupeží. Výrazně posílí
pozice a zisky globalistických konsorcií typu Agrofertu, produkujících a
distribuujících potraviny. Zvláště v naší republice závislé na dovozu
většiny druhů potravin bude tato strategická komodita efektivním
prostředkem nátlaku na vládu v politických otázkách.

Situaci bude možné řešit pouze půjčkami ze zahraničí. V době
roztočené inflace a poptávky po penězích převyšující nabídku by byly
výsledkem nevýhodné půjčky s vysokými úroky a nejistou splatností.
Vzhledem k tomu, že máme zanedbatelné zlaté rezervy a rozprodalo se již
kdeco z majetku státu, vznikal by problém i se zárukami, což by opět
zvyšovalo úroky. A přesně na takovou situaci nadnárodní finanční
korporace globalistů čekají. Mohou si koupit celé státy za virtuální
měnu a ještě nevybíravě prosazovat politické či ideologické podmínky
typu multikulturalismu, islamizace a nestandardních ekonomických vztahů.
Značná část cílů by byla dosažena i bez boje.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Poslanec představil plán obsazení Krymu ukrajinskou armádou

Lídr neuznaného Majlisu krymských Tatarů, poslanec Nejvyšší rady Refat
Čubarov sdělil, že se Krym vrátí pod kontrolu ukrajinské vlády nikoliv
diplomatickými, ale vojenskými prostředky. Řekl to v rozhovoru pro
ukrajinské vydání „Krym.Realii". Video s politikem bylo zveřejněno na
YouTube.

Podle vůdce Majlisu, první do Krymu vstoupí příslušníci ozbrojených sil
Ukrajiny (OSU). „Rusko opustí Krym, s ním poběží ti, které nazýváme
kolaboranty, já nevím, kolik z nich to bude – tisíc, dva.

Všechny tyto iljasové, balbeci, aksenové, konstantinovové – možná
utečou dříve, než ruská armáda," předpovídá Čubarov osud současných
vedoucích činitelů krymské administrativy.

Hned za ukrajinskými vojáky proniknou na poloostrov bojovníci praporu „Krym",
„kteří poloostrov znají a mají tam své příbuzné," pokračoval poslanec.
„Vezmou pod ochranu administrativní budovy, silnice, objekty strategického
významu," řekl Čubarov.

Jak upozornila agentura Lenta, tajemník ruské bezpečnostní rady 21. března
Nikolaj Patrušev řekl, že hrozba destabilizace Krymu není zažehnána. „Není
žádným tajemstvím, že kyjevské úřady jsou odhodlány destabilizovat
situaci na Krymu, včetně využití národnostního faktoru," řekl na
jaltském zasedání Rady bezpečnosti.

18.ledna jeden z koordinátorů tzv. civilní blokády Krymu Lenur Islyamov
oznámil vytvoření krymsko-tatarského dobrovolnického praporu v Chersonu. S
jeho pomocí mají radikálové v úmyslu „vrátit území."

Krym se stal ruským regionem po referendu z 16. března 2014, v němž
většina obyvatel hlasovala ve prospěch vstupu do Ruské federace. Smlouva o
přistoupení k Rusku byla podepsána 18. března. Kyjev odmítl (stejně jako
Západ) uznat výsledky plebiscitu. Moskvě naopak tvrdí, připojení regionu
bylo provedeno v souladu s mezinárodním právem.

Zdroj: pz.cz, lenta.ru

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Toto nastane, až zakážou kouření v hospodě

Důkaz z Velké Británie pro české politiky, kteří se nebojí zániku
venkovských hospod: Více než 1000 skotských hospod od vyhlášení zákazu
kouření zkrachovalo.

Stovky skotských hospod byly uzavřeny během deseti let od uvedení zákazu
kouření. Zákon zabraňující si lidem zapálit v uzavřených veřejných
prostorách je obecně považován za dobrou věc. Nicméně nová čísla
ukazují, že v posledních deseti letech 1236 hospod ukončilo činnost, což
není optimistický údaj.

Ve Skotsku bylo na konci roku 2005 5794 licencovaných restaurací a hospod.
Statistika je z doby jen několik týdnů před tím, než bylo ve Skotsku v
březnu 2006 v restauracích zakázáno kouření.

Zákaz kouření v restauracích a hlavně v hospodách zafungoval ale přesně
tak, jak předpokládají mnozí restauratéři u nás. Stovky hospod začaly
krachovat a mizet ze světa. Skotští milovníci pěnivého moku prostě na
pivo bez cigarety přestali chodit. Dnes zůstává v provozu pouze 4558 hospod.
Skotským pivařům tak ubyla po deseti letech skoro čtvrtina hospod.

O to více si dnes a zítra vychutnávají skotští fandové, kteří
přicestovali do Prahy na přátelské utkání s naším národním mužstvem,
pražské hospody, kde si k dobrému českému pivu mohou dát (zatím) i
cigaretu. V hospodách hlavně na Seifertově ulici na Žižkově, ale i v
centru i díky svému tradičnímu oblečení nešli přehlédnout. A protože
patří k nejlepším a nejslušnějším fandům v Evropě, s našimi pivaři
se živě bavili nejen o fotbale. Často právě o tom, jak se v Čechách máme,
že se můžeme rozhodnout pro kuřáckou nebo nekuřáckou restauraci. U nich
prý opravdu dochází ke krachu typických skotských hospod, ne nepodobných
těm našim. Ztrácí se podle nich i jistá staletá kultura pití piva v
širší společnosti hostů a přátel. Přesně jak to nyní hrozí také v
Česku. I proto nám Skotové rozumějí a přeji nám, aby to u nás dopadlo
lépe než u nich.

A jak se proti tomu Skotové brání? Přesně, jako se zřejmě budou bránit
hospodští u nás, pokud protikuřácký zákon projde v původní podobě.
Místo zavřených hospod se u nich otvírají nejrůznější soukromé kluby,
kde si pivaři k oblíbenému nápoji mohou svoji zaslíbenou cigaretu v klidu
vykouřit.

A ještě něco máme podle přímého setkání se skotskými fandy
společného. Náš protikuřácký zákon chodí do Sněmovny podporovat
ministr Němeček s pohřební urnou, stejně vášnivě prý zákaz kouření
obhajuje skotská ministryně zdravotnictví Shona Robisonová.

„Jsem nesmírně hrdá na to, že Skotsko je na cestě k absolutnímu zákazu
kouření. Tabák však zůstává nejčastější příčinou zbytečných
úmrtí ve Skotsku, což je důvod, proč chceme vytvořit generaci bez tabáku
od roku 2034. Stále je nutné vykonat pro dosažení tohoto cíle mnohem více,
než jsme dosáhli doposud,“ představila před nedávnem svůj cíl skotská
ministryně.

Skotové, i když nepochybují o škodlivosti kouření, však dávají
přednost svobodě volby. V tom byli včera s našimi fandy a nejen kuřáky v
pražských hospodách absolutně zajedno.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Příprava návštěvy „Velkého Číňana“. Publicista sepsal recesistický
pohled do přípravného výboru

Novinář a komentátor Vladimír Kučera se na svém blogu na serveru
Aktuálně.cz věnoval tajné zprávě o přípravě návštěvy „s. Velkého
Velkého Číňana v ČR“.

„Přípravný výbor uvítání se dohodl o oslovování ‚soudruh‘, ‚soudružka‘.
Na přání soudruhů čínských poradců pro přípravný výbor uvítání je
možná i verze ?? a ??(potlesk). Případné námitky odmítl již předem s.
Babiš: ‚Soudruzi, stejně jsme většinou už byli soudruzi. Umíme to. Kdo
nebyl, brzo se naučí‘,“ konstatuje lakonicky Kučera.

Původní text ZDE.

Kučera následně ironicky popisuje, že je nutno vyřešit problém, neboť
někteří soudruzi nejsou schopni vyslovit jméno čínského prezidenta. Je
tak prý schválen návrh, aby se používalo označení „soudruh Velký
Číňan“. „S. čínští poradci souhlasí s rozšířením, aby se
užíval termín ‚s. Velký Velký Číňan‘. Návrh s. Zemana užívat
pojem ‚Velký Velký Velký Číňan‘ čínští poradci odmítají s tím,
že by to znamenalo obnovení kultu osobnosti, s nímž se Čína už dávno
rozešla (potlesk),“ píše Kučera.

Podle něj bylo také schváleno ústřední heslo uvítání: „Se soudruhem
Zemanem za Velkým Velkým Číňanem!“ „S. Duka navrhuje, že po mnoha
poradách se s. Zemanem se svými ovečkami provede konverzi k čínskému typu
komunismu (velký potlesk). Ss. čínští poradci to zásadně odmítají (větší
potlesk). S. Duka tedy navrhuje jako cestu konfuciánství. Ss. poradci kladou
dotaz, co tomu řekne papež. S. Duka odpovídá: ‚Kolik má papež divizí?‘
(potlesk). Ss. čínští poradci se smějí a plácají s. Duku po zádech (dlouhotrvající
potlesk),“ zmiňuje se dále Kučera o pasáži z tajné zprávy.

Podle všeho je dalším bodem také to, kolik metrů se mají čeští
představitelé plazit po břiše k nohám Velkého Velkého Číňana. Prý
stačí třicet metrů a prezident Miloš Zeman může lézt po kolenou. Poté
se pravidlo ještě zmírní. „S. Veleba přichází s výzvou, aby se
dobrovolně přihlásili s. zastupitelé, kteří prolezou zažívacím traktem
s. Velkého Velkého Čínana od zdola vzhůru. Sám se hlásí jako první a
prohlašuje, že celý proces absolvuje dvakrát. S. Zeman mu děkuje za
příkladnou iniciativu (bouřlivý potlesk),“ pokračuje v humoru Kučera.

Řeč je i o stavbě Zemanova kanálu Dunaj-Odra-Labe a závěrem nechybí ani
budování sochy. „Ss. Veleba a Ovčáček navrhují, aby bylo na Václavském
náměstí zbudováno jako pendant sv. Václavu dvojsoší Velkého Velkého
Číňana a s. Zemana, který klečí pod velkým čínským vůdcem a cucá mu
palec u nohy (bouřlivý potlesk). Povstává s. Filip a žádá, aby v pozadí
dvojsoší byl vyveden emblém s. Gottwalda,“ píše Kučera s tím, že
jednomyslně prošel i návrh, aby studenti demonstrující o všech 17.
listopadech byli rozježděni tanky.

„Naopak byl odložen návrh, který předložili ss. Zeman, Ovčáček,
Mynář a Veleba, aby na uctění s. Velkého Velkého Číňana byla
uspořádána poprava vybraných kavárenských povalečů na některém z
pražských veřejných prostranství. S. Tvrdík upozornil, že podobný akt by
byl vhodnou součástí slavnostního otevření Národního fotbalového
stadiónu Slávie v Edenu, na něž s. Velký Velký Číňan, jinak
vynikající fotbalista, dozajista také přijede,“ sdělil Kučera. A
uzavřel to pojednáním o kulturním programu čínského cirkusu.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Díky Ameriko, psal dojatý režisér Eastwood na Twitter. Ten mu za podporu
Trumpa okamžitě zablokoval účet

Provozovatelům sociální sítě Twitter se zřejmě nelíbilo že slavný
americký herec přivítal zvolení Donalda Trumpa prezidentem. Clint Eastwood
poděkoval Americe za to, že zvolila muže, v němž populární herec vidí
naději pro svou zemi. A přišel trest. Server New York Post napsal, že
hercův účet na sociální síti byl zablokován.

„Děkuji Ameriko, asi už nebudu dlouho žít, ale poslední léta mého
života budou skvělá. Nemohu dost poděkovat prezidentovi Donaldu Trumpovi,“
napsal krátce po zvolení Trumpa 45. prezidentem USA slavný herec Clint
Eastwood, který letos oslavil osmdesáté šesté narozeniny.

Krátce nato byl ale hercův účet společností Twitter zablokován. Herec se
tomu podivil a následně začal komunikovat prostřednictvím účtu své dcery,
který naštěstí stále funguje. Účet samotného herce "@EastwoodUSA" je
stále "pozastaven", jak se může přesvědčit kterýkoliv uživatel internetu.

Nejeden uživatel Twitteru dal najevo, že se mu nelíbí cenzurní snahy
provozovatelů Twitteru. „Cenzura a autoritářství na Twitteru znovu
vystrkují drápy,“ napsal jeden z uživatelů.

Celá článek najdete zde

Clint Eastwood podporoval Trumpa po celou dobu prezidentské kampaně a po celou
dobu doufal, že skončí nadvláda politické korektnosti.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Zeman nás vymaňuje z vlivu USA a EU, ale obrací nás k Rusku a Číně,
smutní Pospíšil

K návštěvě čínského prezidenta Si Ťin-pchinga a jeho přijetí českou
hlavou státu Milošem Zeman se vyjádřili i předseda ODS Petr Fiala či
europoslanec za TOP 09 Jiří Pospíšil.

„Miloš Zeman donedávna kritizoval pravicové vlády, že jsou málo
proevropské. ‚Napravil‘ to vyvěšením vlajky EU. Jaká vlajka tam bude
viset teď?“ zeptal se na Twitteru Fiala.

Své řekl i Jiří Pospíšil. „Miloš Zeman prý vymaňuje ČR z vlivu
Evropy a USA. Zároveň nás obrací k Číně a Rusku. Po 26 letech od revoluce
smutné. A pro ČR nebezpečné,“ nechal se slyšet, čímž reagoval na slova
českého prezidenta, která uvedl před několika dny v čínské televizi.

Zeman v rozhovoru mimo jiné uvedl, že Česká republika se zbavila vlivu
Spojených států amerických a Evropské unie a je nezávislou zemí. „Byly
velmi špatné vztahy mezi Čínou a bývalou vládou České republiky.
Zdůrazňuji bývalou vládou České republiky. Protože tato vláda byla velmi
submisivní pod tlakem Spojených států a Evropské unie,“ uvedl Zeman.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Drtinová, Veselovský a Šídlo kázali studentům: Ten "alternativní pohled"
často znamená lež. Pak se posmívali Soukupovi, že mu jeho média ekonomicky
zkolabují

REPORTÁŽ Politici vždy zasahovali do médií, ale dnes je to ještě
sofistikovanější. Záleží na autocenzuře „hypotékových“ novinářů.
Politici ovládají mediální rady a obsazují ředitele podle pokynů
vítězné strany či koalice. Alternativní pohled na svět je v mnoha
případech akceptovaná lež. I to zaznělo na mediální konferenci, kterou
pod hlavičkou Nadace Konráda Adenauera uspořádali Spolek českých
právníků VŠEHRD a Mladí konzervativci v Plzni za přítomnosti několika
set vesměs studentů. Jako hosté zde vystoupili právník Aleš Rozehnal a
novináři Daniela Drtinová a Martin Veselovský z DVTV a komentátor Jindřich
Šídlo. Přítomní hosté s gustem „cupovali“ nového člena Rady ČTK
Petra Žantovského a pustili se do TV Barrandov a Jaromíra Soukupa, jehož
média jsou podle nich na začátku ekonomického kolapsu.

Mezi přítomnými v auditoriu nechyběla krajská radní za ODS Marcela
Krejsová a mezi mládím bylo vidět i několik bývalých novinářů z
regionu.

Autorská práva s problémy a v konfliktu

„Autorská práva v digitálním prostoru jsou v podstatě neexistentní,“
uvedl docent Rozehnal a zdůraznil, že technologický vývoj přinesl obrovské
výzvy autorskému právu, které na ně není schopné reagovat. „Vzpomeňme
si, co se strhlo, když byla projednávána mezinárodní smlouva AKTA, ač pro
ČR to neznamenalo v podstatě nic. Náš autorský zákon byl vyjmut a smlouva
byla spíše zaměřena na země typu Čína, kde jsou autorská práva
porušována. Stejně tak smlouva o pacifickém přátelství, kterou se
Spojené státy nebudou cítit vázány, se také věnuje autorskému právu.
Problém je, že copyrightové právo je založeno na teritorialitě, zatímco
digitální svět je založen na globálním prostředí. Copyrightové a
autorské právo je zastaralé a neodráží potřeby současného mediálního
světa. Ukazuje se, že ekonomická využitelnost autorských děl je do
určité míry iluze. Musíme najít nějakou cestu, jak rozdělit ta práva na
vlastníky copyrightu, tedy tvůrce obsahu a uživatele. Pokud to necháme, jak
to je, tak to možná vyřeší trh. Já jsem k tomu ale spíše skeptický.
Zatím to nevyřešil, a ani to nevypadá, že by byl schopen vyřešit,“
uvedl host.

Správa digitálních práv je podle něj uživatelsky nepřívětivá a
začíná se od ní ustupovat. „Autorské právo není nedotknutelným
souborem a je potřeba jej přizpůsobit technologiím, a nikoliv naopak…
Každé kliknutí je vlastně porušením autorského práva,“ konstatoval
právník a na adresu sociálních sítí, kde si může každý, jak chce,
stanovit datum narození při svém prvním přihlášení, pronesl, že „...
na Facebooku existují miliony uživatelů, kteří jsou mladší než deset let.
Zveřejňují tam obsah, který je závadný a oni ještě nejsou mentálně
schopni si jeho závadnost uvědomit.“

Tlak a ochota mu čelit

Poté Daniela Drtinová přečetla svůj příspěvek. Mimo jiné uvedla, že
dlouhodobé vztahy mezi novináři a politiky se nyní bohužel dostaly do
jiného světla, nebo spíše do tmy po dosud neobjasněné vraždě
slovenského novináře Jána Kuciaka. „Politické tlaky na novináře tady
byly vždy. Jako novinářka působím v naší zemi, o níž kdysi BBC
natočila dokument s příznačným názvem Království zapomnění, už celé
čtvrtstoletí. Odvažuji se tvrdit, že novináři dnes nečelí většímu
tlaku než dříve. V čem je rozdíl, je ochota a síla tomuto tlaku čelit. V
České televizi, kde jsem roky působila jako politická zpravodajka a
moderátorka, se nějaká forma politického tlaku objevovala každých pět let.
Vždy tak rok po nástupu nové politické garnitury po volbách. V ČR volí
ředitele České televize poslanci, a to jimi navolenou Radu ČT. Tuto radu
ovládají skrze generálního ředitele. Neexistuje, aby se do čela ČT dostal
někdo, koho neposvětily nejsilnější politická strana nebo povolební
koalice. Generálním ředitelům České televize mnohdy nezbývá, než
docházet do Poslanecké sněmovny v mírně řečeno shrbené postavě,“
uvedla Drtinová a pokračovala:

„Když jsem moderovala politické diskuse, tehdejší a též současný
generální ředitel se přišel zeptat politiků do Poslanecké sněmovny, zda
jim vyhovuje konfrontační styl vedení rozhovoru s nimi. Toto bylo vždy a
zažili jsme to mnohokrát. Největšího rozměru dosáhl tlak na Českou
televizi v roce 2000, kdy televizní zaměstnanci reagovali na neúměrný
zásah do nezávislosti veřejnoprávní televize stávkou,“ vzpomínala.

Co je a co není (ne)přirozené

„Politické tlaky na média jsou podle mne zcela přirozenou součástí
fungování a vyvažování, kdy nepsanou čtvrtou velmocí jsou právě média.
Původně strážci demokracie, takového trochu zprofanovaného dvousloví
hlídacího psa. Problém nastává ve chvíli, kdy se ze psa stává poddajný
psík, ratlík. V podobě ředitele, který se před politiky skloní, nebo
novináře svázaného pouty dluhů a hypoték a z toho vyvěrajícím strachem
či autocenzurou. Situace došla v Česku tak daleko, že se dnes pro tento
termín ustálil pojem hypotékoví novináři. Novináři zasažení kvůli
svým dluhům autocenzurou. Právě tu vnímám v dnešní době jako
obzvláště zákeřnou a nebezpečnou, protože palivem, které ji živí,
není primárně tlak ze strany politika, ředitele nebo majitele média, pro
které novinář pracuje, ale je to osobní strach, pod jehož tlakem novinář
zcenzuruje sám sebe, aniž k tomu nátlak jiného aktéra je vůbec potřeba.
Co kdybych se náhodou svým textem, který vyjde zítra, nebo svým rozhovorem
s politikem někomu znelíbil a přišel o možnost splácet hypotéku, kterou
jsem si teprve nedávno pořídil a tolik let je přede mnou. Formy tlaku,
kterému jsou novináři vystaveni, jsou dnes mnohem sofistikovanější než
dříve,“ pokračovala Drtinová na konferenci v Plzni:

„Ať je to již všudypřítomná autocenzura, nový fenomén, pokud jde o
obří plochu jejího rozsahu, anebo poměrně dost propracované systémy
vnitřní kontroly, které jsou v některých médiích nastaveny, tak aby se
zkrátka některá témata k divákovi vůbec nedostala. Nevím, jak to funguje
v tištěných médiích, která vlastní politici, nepracovala jsem v nich, ale
v ČT, když se některé téma nebo host neměli objevit v hlavní relaci, tak
se zkrátka vůbec neobjevil ve vysílacím plánu. V ČT už pár let nepracuji,
a zda tam dochází k nějakým formám nepřípustného ovlivňování
zpravodajského obsahu, samozřejmě nevím. Vypozorovala jsem, že se médium
může zcela náhle a nečekaně stát bojovníkem za svobodu a demokracie,
když se to hodí. Respektive když nastoupí ‚nepřátelská politická
garnitura k moci‘. A to je právě kámen úrazu, ke kterému se nyní
dostáváme.“

Jediný způsob, kterým se dá politickému tlaku podle Daniely Drtinové
čelit, jsou kontinuita, stabilita, nepoddajnost média ve všech časech,
předvídatelnost, neohýbání se před někým a nikdy, vnitřní integrita,
přesně ta, kterou potom novináři zkoumají v rozhovorech a vyžadují od
politiků. Jakmile se jednou médium ohne, zůstane dlouhý čas ohnuto a
narovnává se velmi těžce a trvá to příliš dlouho. „Má zkušenost je
taková, že pokud politik ví, že se neshrbíte nikdy před nikým, po čase
už to ani. nezkusí… To je síla, na které stavějí západní média,
například BBC, kdy v podstatě zůstává médium vnitřně neporušené a má
pak dost vnitřní síly, o kterou se může ve zlých časech opřít,“
uvedla novinářka z DVTV.

„V poslední televizní krizi, když skupina novinářů zdokumentovala hned
několik nepřípustných zásahů do obsahu veřejnoprávního zpravodajského
vysílání, jsem se mnohokrát ptala novinářů, svých někdejších kolegů,
z čeho mají tak paralyzující strach. Nežijeme v Rusku, nepohodlní
novináři neumírají, i když bohužel se toto podle všeho mění. Ale stále
nejsou zavíráni třeba do blázinců. Přesto strach některých v Česku
přesahuje únosnou míru, a bortí tak základy této profese a vnitřní
integritu těch, kteří je mají nést.“ Dnes podle ní informace
procházejí obrovskou vnitřní krizí.

Veselovský k tomu uvedl několik poznámek: „Tlak na novináře není jiný,
ale podle mne se proměnila jeho kvalita. Jedna část politiků, a dokonce
politických stran, trpělivě ignoruje část novinářské obce, která jim
jde po krku. To jsem předtím za celou dobu nezažil, aby celá jedna
politická strana, která je ve Sněmovně, ignorovala jednu část
novinářské obce. Tomu se poměrně obtížně čelí. My pak třeba dost
obtížně můžeme našim divákům přinést informace, které se té
konkrétní politické strany, například SPD či hnutí ANO, týkají.“

K fake news pak řekl: „… vůbec nepochybuji o tom, že právo pokulhává,
pokud se týká specifikace a jeho rozpoznávání. Pro mě je extrémní
komplikace v tom, kde leží hranice, co je a není fake news, co je jenom
alternativní pohled. Na druhou stranu si nedokážu představit hranici, kde je
či není už něco, čemu říkáme fake news. Pak je tu ještě jeden
potenciálně nebezpečný moment. Jako problém vidím to, že jsou
akceptovány někým, kdo nedávno patřil do meinstreamu. Poslanci, členové
vlády, zástupci veřejnoprávních médií najednou říkají, že tato oblast,
o které si možná ostatní říkají, že je nebezpečná demokracii v ČR, je
vlastně akceptovatelná. Mluvím konkrétně o členu Rady Českého rozhlasu,
kde byl již v roce 2013 zvolen člověk, který je absolutně pro veškeré
fake news a Aeronety, pro něj je to relevantní médium a teď nedávno byl
zvolen do Rady ČTK. Pan Petr Žantovský, který říká na jedné straně o
chemtrains a na druhé straně zprávy meinstreamového média tak, že někde
mezi tím je pravda. To úsloví, že pravda je někde uprostřed, je pro mne
fascinující. Když to říkají lidé, kteří mají kontrolovat
veřejnoprávní média. A to by se dalo ještě nějak přežít, ale když
vidím generálního ředitele Českého rozhlasu, jak se zúčastňuje něčeho,
co je Krameriova cena, a říká – je potřeba přivádět do
veřejnoprávního rozhlasu více alternativních pohledů na věc,“ uvedl
Veselovský.

„Alternativní pohled na věc je v mnoha případech akceptovaná lež. Tak
pro mne to dostává jinou kvalitu. A přiznám se, že právo je zatím
bezbranné vůči fake news, tak novináři jsou také bezbranní. Jak se k tomu
postavit, co s tím dělat? Mnoho webů, které se pohybují přesně na hraně,
s tím se velice obtížně pracuje. Poslední volby, ať již prezidentské
nebo do Poslanecké sněmovny, pro mne ukázaly, že fakta téměř nic
neznamenají. Skončila síla politických programů, již před komunálními
volbami už tehdy hnutí ANO v Praze jasně vyhrálo bez programu a bylo to
jasně deklarováno v několika rozhovorech. A přesto to voličům bylo jedno,“
posteskl si novinář z DVTV. Volby do Poslanecké sněmovny byly podle něj
postaveny daleko více na dojmech než na programech. „Jako novináři se mi s
tím extrémně těžko pracuje.“

V úterý to vypukne(?)

Poté varoval: „V úterý 27. března zasedá volební výbor Poslanecké
sněmovny Parlamentu ČR a na tom má být hlasování o výročních zprávách
veřejnoprávních médií. Za mě je to jedna z nejnebezpečnějších věcí
pro veřejnoprávní média. Stačí dvojí neschválení výročních zpráv,
za rok 2016 účelově neschválené stále leží ve Sněmovně, a po druhém
neschválení je odvolána rada veřejnoprávního média, na kterou je vázán
generální ředitel. To pro mne symbolizuje jiný, o něco sofistikovanější
útok na veřejnoprávní média, než jsme byli svědky třeba v roce 2000.“
Jindřich Šídlo se na začátku přiznal za smíchu přítomných, že má
hypotéku. „Řada věcí se stala. v důsledku velké ekonomické slabosti a
klesajícího výkonu vydavatelských domů… Teď mají média trochu
štěstí, protože prožíváme trochu prosperity, ale přijde další vlna
ekonomického cyklu, která nás nutně asi vrátí do ekonomického poklesu, a
doufejme, že ne tak dramatického,“ uvedl Šídlo a dodal, že se média
tradičně přeceňují. A to nejen před volbami.

Poté pohovořil o sociální síti, které se stal nedobrovolným účastníkem:
„… sociální síť nevyžádaných e-mailů. Ratiborský, Dvořák, Dražan,
to jsou adresy, odkud to chodí. To je úplně absurdní. Teď se o tom začalo
více mluvit, je to věc naprosto neprozkoumaná, neregulovatelná,“ posteskl
si Šídlo a upozornil na „… fascinující osobnost docenta Žantovského.
„Teď se to otáčí. Jako by se to, co kdysi bylo mainstreamem, stávalo
alternativou. Všimněte si, s kým komunikuje prezident republiky. Je to jeho
právo, chápu to, ale to by se před deseti lety nestalo,“ konstatoval
komentátor a dodal, že podle výzkumů 41 procent amerických voličů v roce
2016 bralo své zprávy na základě Facebooku. „Nakolik je to neskutečná
bažina, se jistě ještě dozvíme,“ dodal.

Jako první otázka v diskusi byla od mladíka k bulváru: „Je souvislost fake
news s bulvárem, je to vyšší evoluční stupeň bulváru?“ „Říká se,
že ne, ale já bych řekl, že jo,“ konstatoval stručně Veselovský.

Šídlo na to: „Bulvár je k tomu náchylnější. Ale podstatou bulváru
není záměrné vypouštění nepravdivých zpráv. Oni k tomu dospějí svou
touhou po senzaci, ale není to továrna na falešné zprávy!“ „Když
bulvár vstoupil do soukromých vod veřejného života, šel do vrstev, do
kterých by seriózní meinstreamová média nešla. Ale mohlo to mít očistný
charakter, protože je veřejný zájem psát o některých veřejně známých
lidech, vidět, jak fungují v soukromém životě. Fake news jsou spíše
vedeny z roviny propagandy,“ odpověděla Drtinová. A právník Aleš
Rozehnal za sebe řekl, že jde o něco zcela jiného.

„Využívají podobné prostředky a sdělování. Fake news jsou šířeny
proto, aby zmátly a oklamaly čtenáře či diváky za nějakým účelem, o
kterém ani nevíme. Prostě udělat z lidí hlupáky, aby se nechali vést tou
falešnou zprávou. Bulvár možná něco přehání, možná jde za hranice
soukromí, ale není primárně určen k tomu, aby lhal. Čtenářů bulváru je
relativně velké množství, ale čtenářů a propagátorů fake news snad
proboha není tolik. Ti, kteří se dostali do funkcí, nejsou všichni, jako je
pan Žantovský,“ doufá.

Proti Soukupovi, aneb Zmar Barrandova

„Existuje jedna televize, která fake news ve svém pořadu publikuje,“
zaznělo ze sálu. A jistá dívenka na to vykřikla: „Barrandov!“ „Daří
se jí a rada s tím nic nedělá… Co se děje z úst pana Soukupa,“
dokončil za smíchu lidí dotaz mladý tazatel z auditoria. Rozehnal uvedl, že
„... rada zahájila několik správních řízení, která by mohla vést až
k odnětí licence, což samozřejmě nepovede, protože on má relativně
silné politické zázemí. Kdyby si toto před 15, 18 lety dovolila jiná
soukromá televize, tak by o licenci přišla. Ale zároveň si nemyslím, že
by to byly fake news. Jsou to neobjektivní, nevyvážené zprávy. Mimochodem,
tak jak je tam veden útok proti České televizi, tak nevím, zda věci
prospěje, protože vyloučí jakoukoliv debatu, byť smysluplnou, o nějakých
negativních jevech, které se tam určitě projevují. To, jak ČT tají
některé smlouvy, je trestuhodné,“ uvedl právník a vrátil se k Barrandovu:

„Jakým způsobem je to prezentováno, jaká míra nepravd a polopravd je tam
přidána, bude znamenat, že ta debata bude na nějakou dobu vyloučena. Je to
neobjektivní, nevyvážené, ale stupně fake news to podle mne ještě
nedosahuje…“

„Deformuje to novinářské prostředí. Nevím, kolik lidí se na TV
Barrandov dívá,“ uvedla za smíchu přítomných Drtinová, „… sedm
procent… Já jsem to viděla tak jednou. Politici, kteří tam chodí, kteří
používají toto médium jako hlásnou troubu svých názorů, kteří nejsou
konfrontováni, pak samozřejmě nemají potřebu chodit jinam. To deformuje
mediální prostředí,“ vysvětlovala.

Veselovský přítomným vysvětlil, že „... pan Soukup je vlastníkem
největší mediální agentury v Česku… To je jistě shoda okolností,“
usmál se a pokračoval: „Proto tam chodí ti, kteří za jiných okolností
by si to rozmysleli. Tak se pak rozmýšlejí, jestli mají chodit do Máte
slovo a nechat na sebe hulákat z deseti centimetrů, nebo posouvat fotky na
nástěnce,“ uvedl za opakovaného smíchu přítomných Martin Veselovský.

Šídlo pak řekl: „Já o tom člověku nechci debatovat. Ve Spojených
státech takto začala před dvaceti lety stanice Fox News, pro chudé,“
přerušil jej smích přítomných. „Problém veřejnoprávních médií, za
co se má platit, co má dělat, je všude ve světě. To je legitimní debata,
kterou tímto o několik let odsuneme. Pohladit někoho, někoho seřezat –
tak je to nastavené,“ vysvětloval.

Veselovský pak uvedl konkrétní příklad: „Mě zajímalo, jak pan poslanec
Kolovratník, který oslovil pana Žantovského, aby byl zvolen do Rady ČTK,
proč vybral jeho. On o něm říkal, že je význačný mediální odborník,
že přinese čerstvý vítr a pomůže s digitalizací fotoarchivu. Což bylo
trochu překvapující… Pak jsme natočili s Petrem Žantovským rozhovor, kde
proběhly všechny ty úvahy o chemtrains, o legitimních úvahách člověka,
který se stará o činnost ČTK, a já jsem ten odkaz panu poslanci poslal a
napsal jsem mu nějakou stopáž, když se na to nechce dívat. Od té doby jsem
už s panem poslancem nemluvil, a tak trochu předpokládám, že mluvit nebudu
a asi jej neuvidím. Pro mne to je smutný případ, protože Martin
Kolovratník je šéf jednoho z veřejnoprávních rozhlasů…“ „Pardubice!“
zaznělo ze sálu a novinář z DVTV pokračoval: „… a on by měl mít v
krvi veřejnou službu a tady jsem byl svědkem čistě autoritárního kroku a
vlastně nevím, kvůli čemu tam ten pán (Žantovský – pozn. autora) bude,
a to mě děsí.“

„Podívejme se na hospodářské výsledky TV Barrandov,“ pustil se do
ekonomické situace diskutované televize Šídlo. „Každý rok je tam ztráta
ve výši několika desítek milionů, je tam kumulovaná ztráta, myslím, 400
milionů. Stejně tak ta časopisecká část má obrovitánskou ztrátu a je
vidět, že ta dřívější dotace z mediální agentury také přestává,
protože i když obrat je úctyhodný, tak ty zisky rok od roku klesají. CMC se
očividně také dostala do nějakých problémů, takže si bude chtít tu
svoji investici, kterou tam dali a která je podle účetní uzávěrky 250
milionů, vytáhnout. Takže dlouhodobě je toto médium neživotaschopné,“
triumfoval Šídlo.

Důchodce, bývalý dlouholetý rozhlasák Jiří Blažek, připomněl v
pokračování diskuse, že „... šéfové určují, jaké médium bude. V
okamžiku, kdy nemá úroveň a inteligenci. Byl kdysi jeden článek, že
třetina národa jsou pitomci. Já tady vidím zbylé dvě třetiny. Vše
souvisí s úrovní publika,“ věří. Drtinová mu odpověděla, že to
záleží i na úrovni novinářů. „Události a komentáře nečelily dříve
žádnému tlaku, protože tým byl kompaktní. Tam docházelo k
nepřípustnému ovlivňování v jiných pořadech, kde tým byl
rozptýlenější, kde byli mladší novináři.“

Dnes v médiích dochází k jevu, kdy starší novináři jsou odsouváni z
pozic, protože ti mladší jsou lépe manipulovatelní.“ Následovalo
několik poznámek muže středních let: „Fake news mi na Facebooku chodí
zprava i zleva. Podle mne jde o to, že šíříme neověřené informace.“
„Fake news přicházejí ze všech stran…,“ potvrdil právník Rozehnal. A
Veselovský na to: „Když vezmeme pana poslance Klause, tak on je podle mne
klasický šiřitel fake news z druhé strany. Protože z Facebooku konstruuje
některé věci. Dříve se tomu říkal spin, dnes se tomu říká fake news,“
dodal. Tím skončila oficiální část akce a pro všechny přítomné byl
připraven raut.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Sex je ta největší bída. Tělo ženě nepatří, promluvil známý
intelektuál o sexualitě muslimů. A dostává co proto

Ve světě Alláha je největší bídou bída sexu, napsal alžírský
spisovatel Kamel Daoud. Odmítá ale, že by měli být muslimové viděni jako
„divoši“. Jsou jenom... „jiní“. Žena je pro ně zakázanou touhou –
oproti věčnosti. Kolektiv vědců protestuje... Pro ParlamentníListy.cz
zpracoval publicista a překladatel Josef Brož.

Je muslimské kultuře vlastní násilí na ženách? Není Západ v zajetí
představ, jež neodpovídají skutečnosti představ většiny muslimů? Jaké
jsou hodnoty tisíců lidí, kteří přicházejí do Evropy? Podle
alžírského spisovatele Kamela Daouda ztrácejí muslimové v Evropě duši:
to vede k ponižování ženy! Kdo se vlastně bojí Daouda?

Alžírský spisovatel Kamel Daoud (*1970), který čelí ve své zemi fatwě,
označil muslimskou kulturu za násilnickou a plnou předsudků – zejména k
ženě a sexu. Učinil tak v souvislosti se silvestrovskými útoky v Kolíně
nad Rýnem.

Část francouzské intelektuální levice jej za to ve společné petici
obvinila z islamofobie. Do diskuse zabývající se povahou islámské kultury a
uprchlické krize se zapojil minulý týden i francouzský premiér Manuel Valls,
jenž vystoupil na Daoudovu obhajobu.

Na Západě muslim zachrání tělo, nikoliv duši

Není to jen válka slov. Autor Kamel Daoud, známý alžírský spisovatel a
novinář, dosud publikující převážně ve svém domovském listu Le
Quotidien d´Oran, ale i v Evropě a Americe (v prestižních listech typu La
Repubblica, The Guardian, Le Monde či The New York Times), ťal do živého.
Není to poprvé, a patrně ani naposledy. „Ve světě Alláha představuje
sex největší bídu,“ napsal expresivně. Slovo se v jeho případě stalo
tělem. Aniž by zpochybňoval utrpení tisíců uprchlíků, kteří
opouštějí své země, uvedl: „Uprchlíky vnímáme prostřednictvím jejich
statutu, nikoliv kultury. A toto přijetí se omezuje na byrokracii a charitu,
aniž bychom vzali v potaz kulturní předsudky a náboženské pasti.“ Tento
úhel otevírá téma, pro něž si vysloužil on sám obvinění z islamofobie.
Daoud na protest oznámil, že přestává definitivně jako novinář psát...

Text vyšel nejprve 10. ledna v litalském liberálně-levicovém listu La
Repubblica, o dva dny později, 12. ledna, jej převzali i v politicky blízkém
francouzském večerníku Le Monde. V okamžiku, kdy se v obou listech rozběhla
diskuse, přetiskl text i globální americký The New York Times pod titulkem:
Sexuální bída arabského světa. Text se stal jedním z nejsledovanějších
polemických vyjádření posledních týdnů a dní.

Jeho výbušnost posiluje postavení tohoto novináře, který v Alžírsku
ostře kritizuje vojensko-byrokratickou mašinérii prezidenta Abdelazíze
Butefliky, ale i fanatické šílenství radikálních stoupenců Alláha.
Loňského jara vydal Daoud ve Francii vysoce cenněný román
Meursault-přešetření (2015), jenž obdržel Goncourtovu cenu za první
román. V létě vyšel v nakladatelství Odeon rovněž i česky. Kamel Daoud v
rozhovoru pro RFI koncem loňského roku prohlásil, že si v mládí prožil
inklinaci k radikálnímu islámu.

Vyplatí se některé Daoudovy pasáže z textu, jenž obletěl svět, citovat:
„Na Západě zachrání uprchlík nebo imigrant své tělo, ale nevyjedná
již svoji kulturu s takovou jednoduchostí. Na to se – často s pohrdáním
– zapomíná. Jeho kultura je tím, co mu zůstává tváří v tvář
vykořenění a šoku z nových zemí. Vztah k ženě, jenž tvoří fundament
pro modernitu Západu, mu zůstává často nesrozumitelný dlouhou dobu,
mluvíme-li o obyčejném člověku.“ Co uprchlíkovi podle Daouda zbývá?
Jak bude postupovat v nové zemi, jež se ho rozhodne přijmout? „Bude
postupovat nejprve ve strachu, prostřednictvím kompromisů nebo ve snaze
uchovat si ‚svoji kulturu‘, jež se bude proměňovat pomalu, velmi pomalu.
Bude stačit málo, aby se navrátil do stáda, může to být i nějaký
citový neúspěch, aby se mu v bolesti vrátil. Kolektivní přijetí má v
sobě cosi naivního, když se omezuje pouze na byrokracii a očištění
charitou.“

Spisovatel Daoud ovšem upozorňuje zejména na zkreslené představy a rozdíly
mezi Západem a islámem – zvláště v sexu a postavení ženy. Proces
integrace jiných kultur staví spisovatel Daoud do opozice velmi ostře. Vůči
jeho názorům se silně vymezila skupina intelektuálů, kteří v textu o pár
dní později, 12. února, v Le Monde napsali, že alžírský spisovatel
vědomě šíří ta „nejotřepanější klišé“, a obvinili ho z
islamofobie a anti-humanismu.

Nemocný vztah muslimů k sexu a k ženě

Daoud odmítá ovšem, že by měl být muslim nahlížen jako „divoch“. Je
tedy divochem? „Ne. Je pouze jiný. Nestačí ho přijmout s tím, že dostane
papíry a společné ubytování a potom bude puštěn. Je nutné mu nabídnout
azyl pro tělo, ale také přesvědčit duši, aby se změnila.“ Neboť tento
„jiný“ přichází ze „širokého prostoru bolesti a hrůz, jimiž jsou
sexuální bída arabsko-muslimského světa, z nemocného vztahu vůči ženám,
tělu a touze“. „Přijmout neznamená, že ho vyléčíte,“ upozorňuje
varovně. A téměř filozoficky dodává: „Žena, jež je dárkyní života v
životě, jenž je ztrátou času, žena stává se mu ztrátou duše.“

Vztah k ženě je pro spisovatele Daouda „gordickým uzlem“ – tím druhým
ve světě Alláha. To je převážně hlavním důvodem, „proč je žena
odmítána, popírána, zahalována, uzavírána nebo vlastněna“. „Žena je
odrazem života, který není možné přijmout. Je zosobněním nezbytné touhy,
a tím pádem i vinna za strašlivý zločin života,“ uvádí spisovatel,
jenž zdůrazňuje, že toto je přesvědčení, jež převažuje mezi muslimy a
nejviditelnější je zejména u islamistů. „Islamista nemiluje život. Pro
něj se jedná o ztrátu času před věčností, pokoušením, zbytečným
oplodněním, oddálením Boha a nebe a zpožděním na té schůzce s
věčností. Život je produktem neposlušnosti a tuto neposlušnost produkuje
žena."

Tělo je pro většinový muslimský pohled něčím, co ženě nepatří.
Citujme z Daouda: „Žena je ženou pro všechny, kromě jí samé. Její tělo
je nabízeno všem, a její ‚bolest života‘ jen jí samé. Nemůže se
dotknout, aniž by se odhalila, milovat bez toho, aby obešla všechny ostatní
z jejího světa (aniž by se dovolila, ani sdílet bez toho, že se rozdrobila
mezi tisící právy. Když se svléká, vydává se zbytku světa a je na ni
útočeno, protože vystavila své nahotě svět, nikoliv proto, že vystavila
svá ňadra. Je sázkou, ale jí se ta sázka netýká; zbožštěna, ale bez
respektu vůči její osobnosti; je ctností pro všechny, bez ní samé; touhou
pro všechny, ale bez její touhy. Je místem, kde se všichni setkávají,
kromě ní samé. Je průchodem života, jenž jí zakázal její vlastní
život.“ Podobně je tomu ve vztahu k hodnotám, k nimž se „svět Alláha“
odvolává. Sex se stal prostředkem, který vede některé islamisty k tomu,
že šíří něco na způsob „islamistického porna“ v němž nabízejí
svým rekrutům popis ráje, podobající se spíše bordelu, určeného pro
věrné – zejména panny pro sebevražedné útočníky. „Islamismus je
atentátem proti touze. A tato touha někdy vede k explozi v západních zemích,
kde svoboda je tak drzá. Neboť ‚u nás‘ svoboda nastává pouze po smrti a
posledním soudu,“ napsal spisovatel. „Tyto hodnoty činí z muslimů zombie.
Sebevražední kamikaze si pletou smrt s orgasmem. A někteří frustrovaní
jedinci sní o tom jít do Evropy, aby unikli sociální pasti své zbabělosti:
chtějí poznat ženu, ale odmítají, aby jejich sestra poznala lásku s mužem.“

Spisovatel vyzývá, abychom nezavírali ani dveře, ale ani oči. „Zavírat
dveře povede jednoho dne k tomu, že budeme střílet oknem, což je zločinem
proti lidskosti. Ale zavírat oči před obtížnou a dlouhou prací pomocných
organizací znamená také zavírat oči před sebou a před druhými, což vede
k andělskosti, jež bude zabíjet.“

Kolektiv vědců varuje: nebezpečná islamofobie a zjednodušení

Podle skupiny vědců, mezi nimiž najdeme politology, sociology, ale i
novináře, se spisovatel Daoud nedostal dál, než že recykluje několik
základních myšlenek známých z děl historika Ernesta Renana (1823–1992) a
psychologa Gustava Le. Bona (1841–1931) – přesněji o islámu jako o „náboženství
smrti“ a „arabských hordách“. „Vzdálena klidné a důkladné diskusi,
jež vyžaduje vážné zkoumání faktů, argumentace Daouda pouze posiluje
islamofobní fantazie stále se rozšiřující části evropské veřejnosti,
berouce si za záminku odmítnutí andělskosti,“ píše ve své petici „kolektiv“
devetenácti sociálních pracovníků. Zjednodušení provedl Daoud zejména ve
velmi vágním označení „země islámu“. Proti sobě postavil bídu a
nerovnoprávnost ústící v „sexuální patologii“ proti „ráji a
sexuálnímu štěstí Západu“, aniž by podle nich zmínil „odlišné
formy nerovnosti a násilí“ činěném ženám i na Západě. Podobně se
dopustil autor faulu v psychologizaci, která nebere v potaz ekonomické a
sociální podmínky – popisuje uprchlíky pouze jako sexuální predátory.
„Muslimové tu vystupují jako vězňové islamistických diskursů,
redukováni na sebevražednou pasivitu (jsou buď ‚zombie‘.nebo ‚kamikaze‘).“
Z tohoto důvodu podle Daouda uprchlíci, kteří přijedou do Evropy, jak to
parafrázují petičníci, jsou vystaveni vkořenění vedoucímu ke kulturnímu
ústupu, jenž se vybíjí na ženách, které mají v arabském světě
podřadné postavení.

Nejproblematičtějším bodem je v Daoudově textu výzva k převýchově duše,
neboť jinak tato „deviantní masová muslimská kultura je pro Evropu
nebezpečím“ – kromě koloniálního paternalismu je Daoudův text
antihumanistický. „Podmiňovat přijetí osob, kteří utíkají z války a
devastace, je diskursem čistě antihumanistickým,“ píší v petici její
autoři.

V evropském kontextu se autoři obávají, že tato tendence ve výkladu nabere
vrchu. „Tváří v tvář nevídanému násilí je zapotřebí se věnovat
faktům, jak nabízí Kamel Daoud. K tomu je ale důležité nepokoušet se
nově aktualizovat věčná islamofobní klišé,“ píší závěrem. Povaha
diskuse to ale zatím podle nich neumožňuje.

Daoud: Daleko od hlučícího davu poslouchat (zatím) stromy a srdce

Nezvyklá reakce přišla od samotného spisovatele, který vyhlásil, že se
již nehodlá věnovat žádné další diskusi a přestává i psát jako
novinář. „Půjdu poslouchat sromy a srdce. Číst. Obnovit v sobě důvěru
a duševní klid.“ Jeho dávná ambice věnovat se výhradně literatuře
patrně přinesla jemu samému nečekané vyvrcholení.

Na obranu Daoudovy svobody „svobodně myslet“ se vzápětí přidali dva
muži, od nichž by to člověk právě nečekal. Prvním je spisovatel Pascal
Bruckner (Le Monde, 1. 3.), známý i u nás scénářem k Polanského filmu
Hořký měsíc (1992), a druhým – premiér Manuel Valls (na svém
facebookovém profilu).

Oba připomínají, že dogmatismus vlastní některým levicovým
intelektuálům zatemňuje prožitou skutečnost. Brucker petici srovnává s
fatwou, jíž je v Alžírsku Daoud vystaven, a píše v tomto případě o „fatwě
inteligence“. Socialistický premiér Valls rovnou volá: Podpořme Kamela
Daouda!

Bude-li Kamel Daoud veřejným intelektuálem v Alžirsku daleko od „pařížských
kaváren a klidných teras“, jak si myslí (ovšem stále ve výjimečném
stavu, dodejme), nebo se ocitne na nějaké pařížské terase sám, není
zatím jisté.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
VIDEO Sobotka a Špidla se sešli s Němci kvůli uprchlíkům. Ovčáček z
toho má divný pocit. A na hranicích se rozjela akce

Otázka imigrace se řeší na nejvyšší úrovni, byť způsobem, který
možná některé překvapí. Na počátku týdne se k tomuto tématu
například vedlo jednání mezi českou a německou vládou. Zastoupení,
přinejmenším na české straně, však vyvolalo u některých značné obavy.

Migrační krize totiž byla součástí „strategického dialogu“ mezi
Českou republikou a Německem, jehož téma zní „migrace a integrace“. Za
německou stranu vedl jednání, která probíhala v Praze, ministr pro Evropu
Michael Roth. Jeho českým protějškem byl pak šéf poradců premiéra
Sobotky Vladimír Špidla.

Výsledkem jednání byla deklarace, ve které obě strany ujišťují o své
vůli dál vést v migrační politice dialog a spolupráci, podporovat
posílení ochrany hranic EU a bránit nelegální migraci. Základem prý má
být pomoc přímo v místě konfliktu.

Společná deklarace české a německé vlády však pokračuje: „Základním
měřítkem uprchlické, migrační a integrační politiky musí být
solidarita, sdílení odpovědnosti a lidskost... Nikdy jsme nebyli v Evropě
jednou homogenní společností. A nikdo nechce, aby se Evropa vyvíjela tímto
směrem.“

VÍCE SI PŘEČTĚTE ZDE

A dále pak: „Naše evropské společnosti jsou založeny na hodnotách. Tyto
hodnoty jsou závazné pro všechny, včetně uprchlíků a migrantů. Jsme
otevřeni různým náboženstvím, etnickým skupinám i kulturám, pokud
respektují a sdílejí naše společenství sdílených hodnot.“

Podepsaná deklarace by měla být základem pro další jednání, příští
schůzka se má konat v dubnu 2017 v Berlíně. Již nyní však článek o
průběhu jednání některé znepokojil. Například mluvčí prezidenta
republiky Jiří Ovčáček jej na svém facebooku komentoval: „To zní velmi,
velmi zlověstně...“

Šéf poradců premiéra Sobotky Vladimír Špidla, sám bývalý premiér a
eurokomisař, se k německé imigrační politice, reprezentované heslem Angely
Merkelové „My to zvládneme“, stavil vždy vstřícně. Již v prosinci
2015 vyjádřil její migrační politice podporu, prohlásil, že bez ní a
její politiky by nám bylo mnohem hůř, a postěžoval si, že se o
kancléřce u nás šíří lži. V srpnu 2016 to měl být právě on, kdo
vehementně prosazoval návštěvu kancléřky Merkelové v Praze. Chtěl jí
prý ukázat, že tvrdé názory na migraci, které prezentuje například
ministr vnitra Milan Chovanec, nejsou v české politice většinové a že
čeští politici mají k jejímu přístupu mnohem vstřícnější postoj.

Zatímco na jednání s německým ministrem poslal premiér Sobotka poradce
Špidlu, sám se sešel s končícím německým velvyslancem Arndtem Freytagem
von Loringhovenem, kterému děkoval za jeho přínos k česko-německým
vztahům. Ještě dramatičtěji vše později vyjádřil vládní tajemník pro
EU Tomáš Prouza, který se s Twitterem podělil o svůj velký smutek z
odchodu „velkého přítele jeho i České republiky“.

Kromě toho česká policie začala nacvičovat obranu hranic s Německem. Na 16
hraničních přechodech, které se Spolkovou republikou máme, provádí 300
policistů namátkové kontroly. Cvičení má podle policejního prezidenta
Tomáše Tuhého trvat dva dny. Současně s akcí na hranicích bude testovat i
zprovoznění registračního místa pro uprchlíky v Petrovicích na Ústecku.
Ve čtvrtek ráno má na hraniční přechody dorazit simulovaná uprchlická
vlna, tvořená studenty. Policisté si na nich budou nacvičovat výslechy a
další nakládání s migranty.

Web Krimi Plzeň sledoval cvičení policistů na hraničním přechodu Rozvadov.
„Policie uzavřela hranice s Německem na příjezdu. Vozidla projíždějí
několikanásobným filtrem, kdy policisté zastavují a kontrolují vytipovaná
vozidla. Vše probíhá ve spolupráci jak s německou policií, tak i s
celníky,“ informoval zpravodaj webu během úterý.

Web přinesl z policejní akce i VIDEO

„Cílem cvičení je ověřit připravenost Policie ČR na rozhodnutí
ministra vnitra o znovuzavedení kontrol na státních hranicích s Německem v
souladu s nedávno novelizovaným zákonem o ochraně státních hranic ČR.
Tato situace by s největší pravděpodobností v praxi reálně předcházela
rozhodnutí vlády a Policie ČR by ji musela zvládnout za pomoci pouze
vlastních sil a prostředků, bez součinnosti Armády ČR a Celní správy.

Dalším cílem cvičení je ověřit funkčnost typového plánu pro zřízení
registračního místa, zmapovat jeho kritická místa a otestovat v reálných
podmínkách registrační informační systém, jehož účelem je
zaregistrovat základní osobní údaje cizince a úkony, které s ním byly v
rámci registračního místa provedeny,“ citoval web policejní mluvčí.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
O Jiřím Kajínkovi vznikla divadelní hra. Umělci už vybírají vstupné

Kolotoč kolem Jiřího Kajínka pokračuje. Nejenže televize Prima vysílá
týden co týden jeho zpověď – teď o něm vzniká ještě divadelní hra.

Jiří Kajínek na sebe upoutal pozornost v 90. letech, když jako nájemný
vrah zabil dva lidi. Dostal za to doživotí, jenže prezident Miloš Zeman se
rozhodl dát Jiřímu Kajínkovi milost. Ačkoli tvrdil, že bude milosti
udělovat jen těžce nemocným lidem, v případě Kajínka tuto předem
proklamovanou zásadu nectil. V roce 2017 se dostal Kajínek na svobodu.

A mnohá média dnes přiživují slávu nájemného vraha. Televize Prima
vysílá zpověď Jiřího Kajínka. V prozatím poslední třetí části
Jiří Kajínek vyprávěl, s kolika mnohonásobnými vrahy se setkal. O řadě
z nich mluvil jako o zajímavých lidech, kteří jsou možná neviní, ale o
tom se v Česku nesmí mluvit.

Divadlo Zaseto teď připravuje divadelní hru o Jiřím Kajínkovi. Herci sami
o sobě tvrdí, že pracují na originální autorské tvorbě s cílem oslovit
diváka moderním současným, často až absurdním humorem. „Divadlo se
výhradně zaměřuje na komedie, které jsou inspirované aktuálním děním
ve společnosti. Záměrně se nevyhýbá kontroverzním tématům a s
nadsázkou poukazuje na skutečnou podstatu mezilidských vztahů,“ doplňují
herci.

Vstupenka na komedii o Jiřím Kajínkovi vyjde na 225 korun.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Německo je v šoku. Překladatelka z uprchlických táborů promluvila o tom,
co si skutečně myslí muslimové

Křesťané jsou mezi uprchlíky v Německu vystaveni často velmi kruté
šikaně. V uprchlických táborech i v ubytovnách bývají slovně i fyzicky
napadáni a muslimové se k nim chovají mnohdy naprosto stejně, jako tomu bylo
v jejich mateřských zemích na Blízkém východě.

...

Jak uvádí server Katholische Nachrichten, v loňském roce tvořili mezi
uprchlíky muslimové 73 %, zatímco křesťané jen 14 %. V uplynulých
měsících se v německých médiích objevilo nespočet případů, kdy
muslimové zneužívali své početní převahy a zacházeli se svými
křesťanskými kolegy neuvěřitelně brutálně. Mnozí z nich museli být
převezeni do jiných táborů, aby unikli neustálému bití, urážkám a
výhrůžkám smrtí.

Zdaleka ne všechny případy zneužívání jsou vyšetřovány policií,
protože křesťanským uprchlíkům je vyhrožováno a oni sami nemají v
úřady příliš velkou důvěru. Zastání nenacházejí ani u politiků,
kteří volají po přijímání uprchlíků bez rozdílu jejich náboženského
vyznání a o neutěšenou situaci uprchlíků vyznávajících křesťanské
náboženství se příliš nezajímají. To samé platí o papeži Františkovi,
který na obranu křesťanských uprchlíků nikdy nevystupuje.

O tíživé situaci křesťanských uprchlíků v Německu nyní otevřeně
promluvila překladatelka z arabštiny, která do Německa sama přišla jako
dítě v roce 1991. Díky svým jazykovým znalostem se v posledních letech
pohybuje v uprchlických táborech. Sama je křesťanka, ale vzhledem ke své
barvě pleti a arabštině si před ní muslimští uprchlíci nedávají pozor
na jazyk a ona tak mohla mnohokrát slyšet, co si myslí o křesťanech a jak
zneužívají německé pohostinnosti.

„Bezpečnostní personál i další překladatelé v táborech jsou v drtivé
většině případů muslimové. Navenek se tváří velmi kultivovaně a
kosmopolitně. Když se mezi nimi pohybují rodilí Němci, chovají se
přátelsky a vystupují jako běžní obyvatelé západního světa. Když jsou
však jen sami mezi sebou, projevuje se jejich pravá tvář. Hovoří o tom,
že Německo musí být islamizováno a zcela otevřeně pohrdají naší
kulturou i hodnotami,“ svěřila se nejmenovaná překladatelka.

Rodiče podle jejího vyprávění malým dětem v uprchlických táborech
nařizují, aby si nehrály s křesťanskými dětmi. I přes svůj nízký věk
je mnoho muslimských dívek těhotných. Když se s nimi snažila hovořit o
prevenci, příliš nepochodila. „Chceme se množit v ještě větších
počtech. Musíme mít víc dětí než křesťané. To je jediný způsob, jak
je můžeme zničit. Když jim odporujete, nechápou to a tvrdí, že hájit
křesťany je hřích,“ vypráví šokovaná žena.

Zdroj: 1

Komentáře:

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Nevím, proč Zeman útočí na Nečase, když ten mu prošlapal cestu, diví se
politolog

Politolog Josef Mlejnek se pustil v rozhovoru pro server iDnes.cz do českého
prezidenta Miloše Zemana. A to za jeho výroky v čínské televizi před
příjezdem svého protějšku Si Ťin-pchinga.

Zeman se totiž v rozhovoru pro čínskou televizi obul do předchozí vlády za
to, že podléhala tlaku USA a EU. Až nyní jsme dle jeho názoru nezávislou
zemí. Mlejnek si však všímá toho, že konec dalajlamismu a podporu obchodu
s Čínou vyhlásil před čtyřmi lety expremiér Petr Nečas.

„Jsme součást Evropské unie a se Spojenými státy jsme ve vojenské
alianci. Těžko hovořit o podléhání tlaku, pokud vláda vede politiku tak,
aby odpovídala členství v těchto mezinárodních institucích,“ uvedl k
tomu Mlejnek.

„Byl to Nečas, kdo vyhlásil státní politiku, podle níž má mít před
obhajobou lidských práv přednost pragmatický obchod. Nevím tedy, proč
Miloš Zeman na Nečase útočí, když on mu vlastně prošlapal cestu. Nečas
byl mimochodem také členem Zemanovy prezidentské delegace v Číně. Z tohoto
hlediska to je tedy poněkud zvláštní výrok,“ podotkl také politolog.
Vzápětí dodal, že postoje Zemana k Rusku i k Číně jsou dle jeho názoru
submisivní a snaží se přehnaně Číňanům lichotit. Původní text ZDE.
„Domnívám se, že je to dáno tím, že prezident je spíše nástrojem
určitých obchodních skupin, které ho pomohly dostat na Hrad, platily mu
kampaň a nyní potřebují nějak zhodnotit tuto svoji investici. On má
vlastně prorážet cestu jejich obchodním zájmům. I na jeho výrocích je
vidět, že je spíše loutkou,“ nebral si servítky Mlejnek, který působí
na Fakultě sociálních věd Univerzity Karlovy. Mlejnek si všímá také toho,
že v rozhovoru pro čínskou televizi hlava státu víceméně pochválila
premiéra Bohuslava Sobotku. „Pokud Miloš Zeman něco dojedná, a pokud by z
této návštěvy vzešly nějaké obchodní dohody, tak bez české vlády to
nepůjde. Miloš Zeman v tomto žádné přímé pravomoci nemá, tudíž je
nutné, aby se v tom angažovala i vláda. Zeman má proto zájem na dobrých
vztazích s ní,“ řekl k tomu Mlejnek. Zároveň uvedl, že nelze však
stavět byznys a lidská práva přímo do protikladu. Agenda hájení lidských
práv podle něj ale dlouhodobě ustupuje do pozadí. „Politika je čím dál
víc ve vleku obchodních zájmů,“ uzavřel. : Psali jsme: : : : : Ovčáček
prý bude komentovat nové popravy. Hradní mluvčí to schytává za svá
tvrdá slova : : : : FOTO Prezident Zeman uvítal čínského prezidenta v
Lánech. A dostal darem křeslo : : : : FOTO Prezident Číny projel Prahou:
Stovky Číňanů v ulicích, rudé vlajky, bubny i zadržený muž s tibetskou
vlajkou : : : : Čínský tisk se návštěvě prezidenta v ČR široce věnuje

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Snowden: Za 10 let nedokázal americký program špehování odhalit ani jednoho
teroristu

Bývalý pracovník amerických tajných služeb Edvard Snowden prohlásil, že
USA využívaly terorismu jako ospravedlnění pro to, aby mohly sledovat
advokáty, novináře, dětský fond OSN atd.

„Tyto programy neměly nic společného s terorismem. Bylo to pouhé
ospravedlnění. Byla to diplomatická manipulace, ekonomická špionáž a
sociální kontrola. Byla to síla a nelze pochybovat o tom, že masové
špehování posiluje státní moc", uvádí slova bývalého pracovníka
amerických tajných služeb TASS.

„Za deset let jsme nedokázali najít díky těmto programům ani jednoho
teroristu", prohlásil Snowden.

Podle údajů bývalého rozvědčíka špehování Američanů v USA „dosud
pokračuje" a nyní „je mnohem agresívnější a víc zasahující (do
osobního života) než kdykoli předtím".

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Očití svědkové o útocích v Bruselu: výbuchy otřásly budovami

Výbuchy na bruselském letišti měly takovou sílu, že se otřásly budovy,
propadly stropy v místnostech a mezi cestujícími zavládla panika, sdělili
zahraničním médiím očití svědkové.

V úterý ráno došlo v odletové hale bruselského letiště k dvěma
výbuchům, další dva otřásly trochu později městskou podzemní dráhou.
Podle předběžných zpráv si teroristické útoky vyžádaly 21 lidských
životů, několik desítek lidí utrpělo zranění. Podle zprávy prokuratury
bylo výbušné zařízení odpáleno na letišti sebevražedným útočníkem.

„Měl jsem přestávku. Uslyšel jsem a pocítil mocný výbuch. Viděli jsme
odsud odletovou halu, nad kterou stoupal sloup kouře. Skla byla úplně
vyřazena. Lidé vycházeli v šokovém stavu…," sdělil místním médiím
zaměstnanec společnosti Swissport.

Cítil jsem, jak se otřásly budovy. Všude byl kouř a prach. Šel jsem tam,
odkud zazněly výbuchy a utíkali lidé. Vypadali omráčeně…," citují
média zpravodaje Sky News Alexe Rossiho.

„Jasně jsem slyšel dva výbuchy s přestávkou tři sekundy. Proběhly
blízko odletové přepážky do USA. Poté všude zhaslo světlo. Vše se
raněných, včetně dětí. Mnoho lidí bylo lehce raněných. Všichni byli
zakrvácení", vyprávěl očitý svědek David Krunnel.

„Mířil jsem k registrační přepážce, když vybuchly dvě bomby… Nic
jsem neviděl. Všechno se sypalo. (Všude) sklo. Kolem byl zmatek, dělo se
něco neuvěřitelného. To bylo nejhorší. Lidé běželi, mnozí leželi na
podlaze", cituje Telegraph Jeffa Versela, který se nacházel na letišti v
momentě teroristického útoku.

Očitý svědek Jack Muzun ze Ženevy přijel na bruselské letiště deset
minut před událostí. Podle jeho slov se v hale bořily stropy a prasklo
potrubí.

„Bylo to hrozné. Strop se zhroutil. Kolem byla krev… Šli jsme po
střepinách. Jak za války", uvádí slova Jacka Muzuna Associated Press.

V bruselském metru také zahřměly výbuchy, konkrétně ve vlaku na stanici
Malbek a na stanici Schuman, s kterou sousedí budovy Evropské komise a Rady EU.
Všechny stanice metra jsou uzavřeny.

„Vlak odjel ze stanice Malbek, když se ozval hlasitý výbuch. Všude byla
panika. V metru bylo mnoho lidí", vyprávěl Associated Press očitý svědek
Alexander Bran, který byl zraněn během teroristického útoku.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Odsoudili otce, který nabádal holčičku: „Mlať do polštáře a
představuj si muslima.“ K tomu dosti drsná slova Petra Hampla

Sedmadvacetiletý muž z Benešova, jenž nechal svou dceru tlouct pálkou do
polštáře a říkal jí, ať si představí Roma nebo muslima, dostal za toto
navádění podmínku. Píše o tom server Lidovky.cz. A již se objevily i
první komentáře, konkrétně sociologa Petra Hampla.

Video s dívkou, která buší baseballovou pálkou do polštáře, otřáslo
počátkem srpna českým internetem. Muže nyní za to, že dívku naváděl ke
zběsilému činu, bude sledovat probační a mediační služba, zároveň mu
byl uložen trest odnětí svobody v trvání jednoho roku a podmíněným
odkladem na zkušební dobu v trvání tří roků a dohledem.

Trest muž dostal za to, že ohrožoval výchovu dítěte a podněcoval k
nenávisti vůči skupině osob nebo k omezování jejich práv a svobod.

Původní text ZDE

„Tatínek, který povzbuzoval svou malou holčičku k tomu, aby mlátila
baseballovou pálkou do polštáře představujícího snědého násilníka,
dostal podmínku. Bylo hloupé, že dal průchod své otcovské hrdosti a
sdílel to na sociálních sítích. Ale jinak je to skvělý táta. Za pár let
bude jeho dceři 14, pak 16, 17... Bude žít v Evropě s rozsáhlými
islámskými komunitami, ve kterých bude převažovat přesvědčení, že
znásilnit bílou děvku je perfektní služba alláhovi. Ale tuším, že
jestli to někdo zkusí na tuhle holčičku (vlastně už slečnu), bude mluvit
o štěstí, když skončí jenom s rozkopanými koulemi,“ poznamenal Hampl.

„Schválně to srovnejte s vysokým evropským úředníkem panem Landenburgem,
který svou dceru vedl k tomu, že migranti jsou něžní, citliví hoši a
potřebují hlavně pochopení. Takže ji jeden z těch traumatizovaných
chudáků surově zmlátil, znásilnil a nakonec utopil. Otec měl starost
hlavně o to, aby se to neobrátilo proti migrantům. Kterému z těch otců
záleží na jeho dítěti? Který z nich si zaslouží víc úcty?“ zeptal se
závěrem.

Celý příspěvek Petra Hampla:

Tatínek, který povzbuzoval svou malou holčičku k tomu, aby mlátila
baselovou pálkou do polštáře představujícího snědého násilníka,
dostal podmínku. Bylo hloupé, že dal průchod své otcovské hrdosti a
sdílel to na sociálních sítích. Ale jinak je to skvělý táta. Za pár let
bude jeho dceři 14, pak 16, 17... Bude žít v Evropě s rozsáhlými
islámskými komunitami, ve kterých bude převažovat přesvědčení, že
znásilnit bílou děvku je perfektní služba aláhovi. Ale tuším, že jestli
to někdo zkusí na tuhle holčičku (vlastně už slečnu), bude mluvit o
štěstí, když skončí jenom s rozkopanými koulemi. Schválně to srovnejte
s vysokým evropským úředníkem panem Landenburgem, který svou dceru vedl k
tomu, že migranti jsou něžní citliví hoši a potřebují hlavně pochopení.
Takže ji jeden z těch traumatizovaných chudáků surově zmlátil, znásilnil
a nakonec utopil. Otec měl starost hlavně o to, aby se to neobrátilo proti
migrantům. Kterému z těch otců záleží na jeho dítěti? Který z nich si
zaslouží víc úcty?

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Kyjev se chystá od 1. prosince odpojit LLR vodu

Kyjev se od 1. prosince chystá odpojit dodávky vody v Luhanské oblasti,
která není pod jeho kontrolou, prohlásil náměstek ministra Ukrajiny ve
věcech okupovaných území Georgij Tuka.

„Zabezpečení občanů pitnou vodou je povinností státu. Je to
humanitární část, která se nachází pod stálou kontrolou mezinárodních
organizací… Platnost dohody končí 1. prosince, Ukrajina poté nebude mít
jinou možnost, než úplně odpojit zásobování vodou," napsal Tuka na své
stránce na Facebooku.

Podle jeho slov bylo v Minsku dosaženo dohody o vytvoření ukrajinského
podniku pro vypočítávání spotřebované vody.

Úředník také řekl, že zadluženost LLR vůči Popasjanským vodním
kanálům, které provádějí dodávky vody, převyšuje 4,7 milionu dolarů.

Pozorovatelé OBSE dříve prohlásili, že transportní a ekonomická blokáda
vedou k humanitární katastrofě v regionu a vyzvali Kyjev, aby ji přerušil.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist