Question:
Martin Koller opět drsně: Turecko vyvolalo válku v Sýrii a způsobilo
islámskou invazi, nedat mu ani korunu a vyloučit z NATO! A další Sobotkova
anální expedice, tentokrát do objemné sudeťácké...

ROZBOUŘENÝ SVĚT MARTINA KOLLERA V pravidelném rozhovoru pro
ParlamentníListy.cz se analytik Martin Koller vyjadřuje mimo jiné k
vyjednávání mezi EU a Tureckem v rámci uprchlické krize. A má jasno v tom,
že Ankaře by se nemělo dávat vůbec nic, protože to byla ona, kdo prý
způsobil v Sýrii občanskou válku a tím spustil migrační krizi.
Nesmlouvavě se pak vyjádřil i k českému premiérovi či předákovi
sudetských Němců Berndu Posseltovi.

Podívejme se nejprve na další posun v řešení migrační krize a specificky
na dohodu EU s Tureckem, kterému budeme platit za to, že (jak se zavázalo)
nebude migranty pouštět dál do Evropy. Jak na to v celé šíři pohlížet?

Bez nadsázky můžeme konstatovat, že řešení bezpečnostní a ekonomické
krize vyvolané islámskou invazí se nehnulo z oblasti žvanění a žvanění.
Je zcela evidentní, že vedení EU pod taktovkou Junckera, Merkelové a
Hollanda a samozřejmě s požehnáním Obamy udělá vše pro to, aby invaze
pokračovala. Dokladem jsou i neuvěřitelná drzost turecké reprezentace a
její až nesmyslné požadavky. Nebo jde pouze o komedii a téma tahanic s
vyděračem, přičemž je jasné, že výpalné se zaplatí, ale až později,
a invaze může dále pokračovat.

Úplatky na podporu turecké islamizace Evropy obhajoval v ČT, jak jinak,
tajemník Tomáš Prouza, blízký spolupracovník našeho socialistického
premiéra. Vysvětloval je tím, že jde jen o tři miliardy eur letos a po
sedmi miliardách v příštích letech. Důvodem je prý fakt, že Turecko má
s uprchlíky několikanásobně vyšší náklady, než jsou tyto částky.
Známý sluha cizích zájmů zapomněl na základní fakt. Občanskou válku v
Sýrii vyvolalo Turecko s využitím turkických menšin na syrském území.
Kdyby Turecko nevyvolalo válku, neexistovaly by uprchlická krize na jeho
území ani islámské tažení do Evropy a hlavně žádné finanční náklady.
Neexistuje jakýkoli důvod k placení turecké války a podpory islamizace
Evropy z našich daní.

Turecko by mělo být jako trvale destabilizační faktor vyloučeno z NATO.
Stejně tam geograficky, politicky ani nábožensky nepatří a nikdy nic
dobrého pro NATO neudělalo. Pouze vyvolalo válku s Řeckem a podporuje
islámský terorismus. Rovněž by měla být definitivně a navždy ukončena
jednání o možnosti přístupu islámského státu Turecka k EU. Turecko není
a nikdy nebylo evropskou zemí.

Nedávno jsem se dočetl, že v naší zemi žije v nevyhovujících
podmínkách 1,5 milionu lidí, z toho 250 000 dětí. Část z nich proto
končí v ústavech. A nejsou to jen reprezentanti té části romské komunity,
která se programově zaměřila na život ze sociálních dávek placených
druhými s pomocí různých neziskovek. Což místo vyhazování peněz
tureckým vyděračům, hrabivým neziskovkářům a na nereálnou integraci
muslimů do evropské civilizace investovat do našich občanů a českých
rodin, pane Prouzo i další socani, případně další vládní obhájci „českých“
zájmů?

Je opravdu ilustrativní, že naši reprezentanti v EU i NATO se po nástupu do
funkce obvykle stávají obhájci zájmů NATO/USA a EU u nás a kašlou na to,
že jejich úkolem je přesný opak, tedy ochrana zájmů občanů (nikoli jen
samozvaných elit) státu, který je tam vyslal a královsky je platí. Stačí
si připomenout generála Pavla, jenž by nejraději včera zahájil
preventivní jadernou válku s Ruskem, ale proti muslimským ilegálům by
nehnul prstem, nebo velvyslance u NATO Šedivého, který se proslavil „podporou“
našich zbrojovek a pravděpodobně se snaží „proslavit“ i dále.

Na takzvaných uprchlících vydělává kdekdo a jde o stovky miliard eur.
Můžeme konstatovat, že ve spolupráci s Tureckem zdržují reprezentanti EU
jakékoli řešení, které by invazi zastavilo. Čáru přes rozpočet jim
udělala iniciativa některých zemí, především Makedonie, ale i Maďarska,
Rakouska a dalších. Invaze přes Balkán se do značné míry zastavila. Proto
neustále posloucháme řeči o potřebě evropského řešení a nesprávných
činech jednotlivých států. Takzvané evropské řešení je samozřejmě
pokračováním eurorasistické multikulturní invaze, jen to nikdo neříká
nahlas. Určitě se rovněž objeví snaha pokračovat v invazi přes muslimskou
Albánii a Bosnu.

Ve stejné době Turci střílejí do syrských uprchlíků na tureckých
hranicích. V EU, USA ani OSN to kupodivu nikoho nevzrušuje. Kdyby začali
střílet do ilegálů policisté v Řecku, multikulturalisté by se
pravděpodobně zbláznili. Turecko může vraždit lidi bez problémů.
Občané Evropy, kteří si dovolují jen slovy hájit vlastní země a svoje
právo na civilizovaný život, jsou označováni jako xenofobové a extremisté.

Vedení EU se navíc snaží civilizované občany odzbrojit, aby se nemohli
bránit muslimské agresi. Logický by měl být pravý opak a politici by měli
občany připravovat na zhoršení bezpečnostní situace a dotovat jejich
vyzbrojování. Při sebevražedné protievropské politice vedení EU můžeme
čekat takové excesy jako hromadné znásilňování bílých dívek muslimy v
Anglii, a to s podporou policie, jestliže se občané nemohou bránit.
Británie se jako první v EU předvedla masovým odebíráním zbraní
občanům. Následně kriminalita s použitím zbraní vzrostla
několikanásobně, neboť zločinci zbraně neodevzdali. Rozrostly se navíc
ilegální trh se zbraněmi a ilegální výroba.

Jen bych připomněl k otázce ochrany a propustnosti tureckých hranic, že
Turecko má 511 000 vojáků, 280 000 policistů, neznámý počet
příslušníků tajné policie a 1 150 000 záložáků. Vzhledem k
výjimečnému stavu na hranici by se mohli záložáci povolat do služby. Pro
800 000 ozbrojenců v aktivní službě je podle tureckých vyjednavačů v
Evropě problém zabezpečit hranici před vyplutím 1 500 000 ilegálů. I
kdyby nasedli na čluny v jednom dni, vycházeli by dva ilegálové na jednoho
ozbrojence. Ale invaze z Turecka trvá již od minulého jara. Takže na jednoho
ilegála připadá každý den celé družstvo ozbrojenců, kteří se mohou
pohodlně střídat při chytání. Přitom Turecko je známé jako tvrdý
policejní stát. Dokazují to i počty mrtvých Kurdů. Tvrzení, že
nedokáže zabránit ilegálům ve vstupu na svoje území a jeho opuštění a
zabránit práci pašeráků, je jen drzá lež určená pro hlupáky nebo ty,
kteří ji chtějí šířit dál. Turecko islámskou invazi do Evropy
jednoznačně podporuje jako součást šíření islámu, obrovský kšeft s
lidmi, kradenou ropou, drogami a dalšími produkty a cestu k obnovení
Osmanské říše. V podstatě se jeho snaha neliší od plánované expanze
Islámského státu.

Zbývají pouze tři možnosti pokračování islámské invaze. První je již
odzkoušená cesta přes Itálii. Druhou je tažení loděmi nebo po zemi na
Ukrajinu a odtud přes Polsko do Německa a Švédska. Třetí a
nejnebezpečnější je udělat z ilegálů legální migranty či uprchlíky s
německými či doklady EU už v Turecku, a tím donutit bránící se země k
jejich přijímání a propouštění. Ze Súdánců, Afghánců a bůhví
jakých jiných muslimů, z ekonomických parazitů a teroristů ještě budou
němečtí azylanti s možností volného pohybu po celé EU. A to je hlavní
cíl evropských islamizátorů a účel komediálního jednání s Tureckem.

Následovat bude další kolo nátlaku z Německa a EU na kvóty a přijímání
muslimů zeměmi, které je nepozvaly. První kroky jsme již zažili. Falcký
premiér vykládal v Plzni, jak rozmísťují ilegály do jednotlivých vesnic,
a vyzýval ke spolupráci a přebírání k nám. Jeho propaganda dopadla
neslavně, protože část posluchačů, z nichž většinu tvořili studenti,
znechuceně odešla. Je vidět, že nikoli všichni studenti zblbli pod tlakem
propagandistických center cizích zájmů na školách.

Jako výrazně pozitivní moment můžeme vnímat zemské volby v Německu. Bez
ohledu na brutální nátlak, možno říci státní teror, se ve třech zemích
prosadila Alternativa pro Německo (AfD). Výsledky nejsou ideální, ale jde o
obrovský průlom a pokrok. Někteří Němci se konečně přestali bát
nadávek do nacistů jen proto, že nechtějí být jakýmisi poníženými
evropskými afrogermány ve vlastní zemi.

Další pochopili, že mnozí reprezentanti evropského křesťanství se místo
kříže začínají beze studu ohánět půlměsícem podle taktovky
Washingtonu. Mohli bychom to nazvat křesťanskou zradou. Pevnou a stabilní
vklíněnost evropských socialistů mezi půlkami nadnárodních finančních
korporací vedených z USA už může přehlédnout jen slepec. Nezbývá, než
Němcům ze srdce blahopřát k národnímu obrození pod vedením AfD. Do
příštích voleb se proberou další Němci.

Letitá ideologická a mediální výroba syndromu viny evropského člověka a
ničení jeho rodiny za to, že byl historicky úspěšný, vytvářel
demokratické země pro všechny a vedl světovou civilizaci, pomalu míří do
pekel, odkud vzešla. Zůstane pouze v USA a Bruselu jako zrůdná ideologie
jednostranného rasistického multikulturalismu, Obamy, Clintonové, Junckera,
Merkelové a jejich šéfů.

Jako perličku na závěr můžeme uvést informaci, že německé tajné
služby se reálně obávají teroru v zemi, protože někteří ilegálové a
dřívější již multikulturně legalizovaní migranti z uzavřené paralelní
islámské komunity došli k názoru, že v Německu je třeba vytvořit
salafistický islámský stát. Nelegálně tam už samozřejmě místy existuje.
Ostatně právo šaría se již údajně ilegálně provozuje i na pražském
sídlišti Černý Most bez zájmu bezpečnostních složek. Je otázka, zda
byly německé služby dlouhodobě tak blbé a neschopné vidět realitu nebo se
bály říci politikům multikulturně nekorektní pravdu či si politici
ucpávali oči i uši. Vývoj v Německu každopádně zavání zanedbáním
prevence bezpečnosti a doslova zločinem z hlediska zanedbání ochrany
civilizovaných obyvatel.

Premiér Sobotka byl nedávno na návštěvě Bavorska, jehož předseda vlády
Horst Seehofer je delší čas naladěn opačně v přístupu k migrantům než
spolková kancléřka. Sobotka se tam nicméně setkal také s představitelem
sudetských Němců Berndem Posseltem, s nímž se prý český premiér
nechtěl fotografovat…

Nerad opakuji slavný výrok pana Brychty, ale opět můžeme mluvit o
ukázkové anální expedici do Bavor. Náš „vlastenecký“ premiér to měl
tentokrát jednodušší, protože zadní část koženek sudeťáka Posselta by
pojmula celou českou delegaci i s auty. I s mojí postavou na hony vzdálenou
anorexii se ve srovnání s ním cítím téměř vychrtlý.

Domácí realita páchne více, než bychom si mysleli. Jsou zde problémy,
které mohou poškodit většinu z nás, tedy ty, koho bychom mohli nazývat (neprivilegovanou)
občanskou většinou. Především jde o plíživou islamizaci z Německa.
Dále o zahraniční vměšování do našich zájmů a v neposlední řadě o
pokračující státní útlak, o němž se nesnilo nejen komunistům, ale
možná ani nacistům.

Posselt dostal, jak jinak, řádný prostor v ČT, jejímuž vedení, radě a
některým redaktorům rovněž není žádné rektum dost úzké a páchnoucí,
aby je odradilo před expedicí. Naopak vlastenci se dostanou do ČT pouze
omylem – a nikdy více. Posselt bez ohledu na svoje rozměry nadšeně
podlézal ze všech sil Merkelové. Ilegály považuje za výzvu stejně jako
ona. Doufám, že v jeho inkluzivním muslimském afrogermánském státě
zakážou v souladu s názory proroka vursty z nečistých vepřů a
alkoholické pivo. Jsem zvědav, jak zvládne tuto výzvu.

Nejlepší byla ovšem jeho pivní, možná i vepřová myšlenka o státních
egoismech. Tím myslel egoistické státy, které nechtějí kvóty muslimských
ilegálů z Německa, kam si je pozvali Merkelová a její poskoci typu Posselta.
Takže multikulturní komedii křesťanů, socialistů, zelených a sudeťáků
mají odnášet okolní země, které nikoho nezvaly. Jako protiklad
integrační politiky Evropy, tedy více Bruselu a jeho kontroly do každé
rodiny, zmínil s třesoucími se podbradky potřebu potírání agrese Putina.

K protiruské rétorice Posselta bych připomněl, že s pomocí větší
části sudetoněmeckého obyvatelstva byla koncem třicátých let postupně
zlikvidována demokratická Československá republika. Přitom byly sudeťáky
zavražděny stovky československých vojáků, četníků, policistů,
příslušníků SOS, celníků i civilistů. Z takzvaných Sudet byly vyhnány
statisíce občanů, kteří nebyli Němci. Další tam přežívali v roli
obyvatel druhé i nižší kategorie, neustále vystaveni nacistickému
šikanování. Obsazení Československa, které umožnili naši demokratičtí
spojenci, napomohlo vypuknutí druhé světové války v Polsku. V bojích
druhé světové války, ale především terorem v rámci protektorátu Čechy
a Morava a Slovenské republiky a v koncentračních táborech přišlo o život
celkem kolem 360 000 našich občanů různých národností.

Mezi nimi byli i příslušníci německého protifašistického odboje v
takzvaných Sudetech, o němž se již 25 let nemluví. Sudeťáci byli při
teroru vůči obyvatelům protektorátu nepochybně aktivnější než ostatní
Němci. Oblast Sudet se stala za války dokonale Judenfrei (očištěna od
Židů, kteří neuprchli při vyhánění většiny českého obyvatelstva).
Díky takovým jako Merkelová a Posselt a jejich švédským multikulturním
přátelům probíhá podobný proces i ve Švédsku. Některá města již
opustila polovina Židů a odstěhovala se do zahraničí před islámskou
agresí. Když se daří, tak se daří, že, Parteigenosse Posselt. Hlavní je
potírat ten státní egoismus a xenofobii.

Vesměs spravedlivě vyhnáni a odsunuti byli z Československa pouze ti,
kteří neprokázali, že zůstali věrni republice, a nepodíleli se na odboji.
Mnozí komunisté, sociální demokraté, katolíci i další odbojáři mohli
zůstat nebo se odstěhovali do NDR, pokud chtěli žít v německém
prostředí. Většina ostatních byla odsunuta zcela legálně na základě
mezinárodního rozhodnutí; a nebylo třeba jakýchsi ponížených omluv za
české zločiny, které donekonečna omílají zkorumpovaní historici v
našich médiích.

Odsun určitě nebyl zcela čistý a docházelo k excesům, ale ty jsou
nesrovnatelné se zločiny nacistů za války. Za ty by se měli Posselt a jeho
nacističtí pohrobci omlouvat každý rok při výročí mnichovské zrady.
Pokud měl a má někdo v naší zemi touhu se sudeťákům omlouvat, měl tak
učinit za sebe, zvláště když jeho rodina za války kolaborovala s nacisty
nebo páchala nějaké zločiny. Ale to je jeho věc a neměl by do ní tahat
ostatní slušné občany.

Kromě obveselujících příspěvků úřadujícího šéfa sudetoněmeckého
landsmanschaftu je zde ještě jedno zásadní nebezpečí. Němečtí a možná
i naši developeři se již rovněž rozhodli podílet na uprchlickém kšeftu a
připravují další podraz. Začínají se zajímat o nemovitosti na našem
území v blízkosti hranic. Chtějí je za peníze EU nebo Berlína přestavět
na ubytování pro ilegály vybavené německými azylovými pasy. Sociální
dávky vyšší než platy mnohých našich občanů by pobírali v Německu,
ale bydleli by u nás. O práci by samozřejmě nezavadili, stejně o ni nemají
zájem. Takže ideální prostředí pro islámské seance, ideologii,
kriminální činnost, drogy a násilí na domácím obyvatelstvu.

K tomu si určitě poslechneme plno řečí o pracovních příležitostech pro
naše firmy a tržbách pro obchodníky. Samozřejmě na tom vydělá jen pár
kšeftsmanů s politickými konexemi a přiživovat se budou neziskovky při
integraci muslimů. Problémy a nebezpečí si odnese občanská většina
zlých českých xenofobů. Nelze vyloučit, že právě o takových projektech
jednal při své anální expedici v Bavorsku náš „vlastenecký“ premiér.
Zde je ovšem zásadní role místních samospráv, které, pokud se nedají
zkorumpovat, mohou podobné stavby zakázat!

V rámci informací o zápachu z české kotliny nemohu opomenout nedávnou
návštěvu amerického velvyslance v Brně. Vyrazil si do tamní mešity a
přátelsky pobesedoval s reprezentanty muslimů. Přitom podpořil inkluzi
islámu do Evropy i naší země!!! Reprezentant USA beze studu jako nejhorší
nepřítel podpořil islamizaci naší historicky křesťanské a civilizované
země! Jak se máme dívat na USA a jeho transatlantické smlouvy TTIP a TISA,
jestliže podporují islamizaci naší země? Co na to naši politici,
především vládní? Co na to „naše“ ČT?

Zde je třeba si uvědomit, že americký velvyslanec není nějaký soukromý
nevychovaný spratek, ale americkým prezidentem potvrzený představitel
Ministerstva zahraničí USA, který zastupuje zájmy USA jako jejich
nejvyšší reprezentant. Nemám chuť připomínat zde ostudnou podporu
demonstrací proti našemu prezidentovi zvolenému většinou voličů našeho
národa v prvních opravdu svobodných prezidentských volbách.

Již něco takového by mělo být důvodem k požadavku našeho ministerstva
zahraničí k odvolání takové osoby. Jenže to by nesměl být ministrem
Zaorálek za ČSSD a jeho náměstci reprezentující ANO jako hlavní
převodovou páku amerických zájmů, včetně islamizace, u nás. Dovedete si
představit, že by náš velvyslanec organizoval demonstrace proti Obamovi ve
Washingtonu? Tady vidíme v praxi, jak se na nás USA dívají. Jako
otrokářské panstvo na bezprávnou kolonii. Jsou USA přátelskou, nebo
nepřátelskou zemí, jestliže jejich velvyslanec uráží český národ
útoky na prezidenta a podporuje islamizaci naší země?

Zde je namístě iniciovat odvolání současného amerického velvyslance
cestou ministra zahraničí. Pokud tak neučiní, musíme ho považovat za
ministra, který hájí nikoli naše národní, ale zahraniční zájmy.
Takovým politikům se zpravidla říkalo zrádci. Zažili jsme je v dobách
protektorátu Čechy a Morava. V historii bývali vždy odvoláni a nahrazeni
těmi, kteří sloužili zájmům své země a jejích obyvatel. Pokud ministr
zahraničí neučiní příslušné kroky, měli by ho nadřízení odvolat.
Jinak i je musíme považovat za sluhy cizích zájmů a islamizace. Na to
bychom neměli zapomínat při volbách.

Na závěr kapitoly zabývající se podivným zápachem je třeba si
připomenout „slavnou“ kauzu elektronické evidence tržeb (EET). Věc není
zdaleka tak poctivá a radostná, jak se nám snaží tvrdit některá média a
politici. Je to podobný podfuk jako zdražování elektřiny ve prospěch
solárníků a akcionářů přenosových sítí. Zdůrazňuji, že tato
zlodějna podporovaná především ČSSD a ANO byla pouze odložena! Podle
informací podnikatelské strany nelze přehlédnout řadu nedostatků EET,
možná záměrných.

Můžeme začít amatérskou úrovní zpracování celého projektu, počínaje
nedefinovatelným slovem tržba. Údajné nízké náklady 5 000 korun
vyčíslili podnikatelé na 15 000 při zavádění a 6 000 každý rok.
Podnikatel nebo živnostník musí mít náhradní přístroj pro případ
poruchy, protože musí dávat údaje do dvou týdnů, jinak ho čeká mastná
pokuta. Za přístroj obsluhovaný zaměstnancem, který může být vyslán i
konkurencí s cílem ekonomické likvidace, odpovídá podnikatel, nikoli
zaměstnanec, který ho obsluhuje. Právě pokuty mají doplnit vysychající
pokladnu ministra financí, nikoli zlepšený výběr daní. Cílem je
pravděpodobně vytvoření trvalého tlaku až teroru a následné smršti
pokut za jakoukoli chybu, byť neúmyslnou a nezaviněnou. Výsledek praxe
podobného systému v Chorvatsku je dost bídný. Zkrachovala třetina tamních
mikropodniků. Výsledkem byla ztráta jejich daní a přesun zaměstnanců mezi
nezaměstnané živené státem.

Je otázka, zda se EET plně týká velkých a nadnárodních firem.
Každopádně se při jejím zavedení mluvilo o potírání šedé ekonomiky
vytvářené živnostníky a malopodnikateli. Ta tvoří u nás výpadek kolem
osmi miliard korun. Zkreslování informací velkými firmami typu Agrofert
vytváří podle podnikatelů ztrátu kolem 42 miliard korun. Mnohé z těchto
velkých firem odvádějí zisk a daně do zahraničí a u nás platí pouze
daně, zdravotní a sociální odvody bídně placených domácích
zaměstnanců. Je zde samozřejmě otázka bezpečnosti a přesnosti
přenášených údajů a jejich zneužití ministerstvem financí. Prozatím
slouží EET k rozeštvávání společnosti na podnikatele a zaměstnance a k
likvidaci části živnostníků a malopodnikatelů a rozšíření vlivu
nadnárodních korporací, především v oblasti potravin. Bez nich totiž
nelze existovat. Mnozí nadšenci pro EET si musejí uvědomit, že přichází
doba, kdy instalatér nebo kadeřnice jim začnou do ceny účtovat daně,
takže ceny se zvýší. Dalším krokem bude opravdová šedá ekonomika, kdy
budou někteří živnostníci pracovat načerno, což se jim bude obtížně
prokazovat. Pomoc kamarádovi zdarma nelze postihovat. Prostě se vracíme před
rok 1990 k totální kontrole státu likvidujícímu veškerou iniciativu.

Co se Sýrie týče, jistým posunem je studie ústředí NATO, kterou citoval
německý týdeník Focus. Uvádí se tam, že ruské zásahy v Sýrii jsou
přesné a efektivní, ačkoli předtím západní lídři Rusko kritizovali. V
pondělí navíc Putin rozhodl o stažení velké části vojenských sil zpět
do Ruska. Jak to vnímat?

V Sýrii jsou pouze dvě strany konfliktu. Na jedné straně ti, kterým jde o
lidi; ti logicky chtějí mír a podporují prezidenta Asada podporovaného
Ruskem. Obyvatelé Sýrie mají války plné zuby a chtějí mír a normální
život jako před válkou. Na druhé straně islámští teroristé podporovaní
z Turecka, Saúdské Arábie, USA a EU, kteří válku přímo potřebují. V
sázce je rovněž možnost vyvolání války proti Rusku s pomocí Turecka.
Klíčem k řešení je postoj USA, Turecka a Saúdské Arábie a jejich
poskoků z Bruselu a Berlína.

V praxi se ukazuje, že žádná umírněná opozice v Sýrii neexistuje.
Prezident Asad opět nabídl amnestii všem, kdo proti němu bojují, a tím i
logicky ukončení občanské války. Jeho nabídka svobodných voleb stále
platí. Teroristům však jde o vítězství za každou cenu, nikoli o mír a
lidské životy. Jednání o příměří se protahují. Při více než stu
teroristických skupin bojujících proti prezidentu Asadovi není jasné, kdo
je kdo a kdo hájí čí zájmy.

Součástí jednání je pokračující nenávistná propaganda proti Rusku na
téma zabíjení ubohých umírněných teroristů a jejich rodin. Je to stejná
přehlídka islámských lží a propagandy jako v Palestině, kde údajně zlí
Izraelci zabíjejí ubohé palestinské civilisty, nebo v Afghánistánu, kde je
zabíjejí zlí Američané. Rozlišit na tamním bojišti civilistu a teroristu
se zatím nepodařilo nikomu. Jestliže jedna manželka muslimskému teroristovi
pere, druhá vaří, třetí ošetřuje teroristy v nemocnici, starší děti se
podílejí na atentátech, kopou okopy a tunely a mladší nosí munici, kdo tam
není terorista? Kdo se podílí na zločinu je zločinec; a totéž platí o
terorismu.

Je to stejný nesmysl jako tvrzení některých evropských i našich politiků
a „nestranných odborníků“ v ČT, že Rusové musejí bombardovat v boji
proti terorismu v Sýrii jen Islámský stát. Ostatní vrahy, zločince a
teroristy mají nechat na pokoji. V takovém případě válka neskončí nikdy
a o to Turecku a jeho přátelům jde především. Jinak by přestali
podporovat teroristy, a donutili je tak jednat o míru. Situace při mírových
jednáních v Sýrii silně připomíná Ukrajinu a tamní snahu za každou cenu
poškodit a napadnout pod nějakou záminkou Rusko.

V Turecku a dalších okolních zemích bylo před vstupem Ruska do války kolem
čtyř milionů uprchlíků. V současnosti jich přibylo několik desítek
tisíc. A přesto se mohou evropská a americká média a politici přetrhnout v
kritice Ruska, že zavinilo takzvanou uprchlickou krizi. V občanské válce
vyvolané v Sýrii Tureckem bylo do zahájení Ruské pomoci kolem 400 000
mrtvých. Následně jich přibylo několik desítek tisíc, ale nejhorší
zločinec je Rusko, které úspěšně ničí islámské teroristy.

Obzvláště komicky v tomto kontextu vyznívá závistivé pozitivní
hodnocení ruských náletů na teroristy ze strany tajných služeb USA. Jsou
efektivnější než americké a dalších bojovníků proti Islámskému státu.
Přitom ruské letectvo je méně početné. Možná to ale nebude jen skvělou
ruskou technikou a statečnými syrskými vojáky bojujícími za svoje rodiny a
vlast proti středověkému agresivnímu primitivismu z Turecka a Saúdské
Arábie. Kdyby USA a podobní bojovníci proti mezinárodnímu terorismu
bojovali a nepředváděli pouze divadlo, možná by dosahovali lepších
výsledků.

Kdyby Turci a všemožní západní demokraté a obhájci lidských práv
nechali prezidenta Asada, aby se před čtyřmi roky vypořádal s teroristy,
bylo by několik tisíc mrtvých a několik desítek tisíc uprchlíků. Díky
evropské, americké a saúdské podpoře Turecka, umírněné teroristické
opozice a Islámského státu a jejich protahování války máme možná kolem
500 000 mrtvých, kolem 4 500 000 uprchlíků a islámskou invazi do Evropy.
Díky demokratům, obhájcům lidských práv máme statisíce mrtvých místo
tisíců a miliony uprchlíků místo desetitisíců. Je evidentní, že na
životech a majetku lidí v Sýrii i v Evropě západním demokratům a
obhájcům lidských práv vůbec nezáleží. A takovým máme věřit, že
obhajují naše zájmy? Nezapomeňte na to při volbách.

Ukázkovou skupinu tvoří Kurdové. Nedávno je politici a redaktoři v EU i
naší prolhané ČT a dalších cizáckých euromédiích oslavovali jako
bojovníky proti Islámskému státu, předváděly se kurdské bojovnice. Teď
se o Kurdech spíš mlčí, protože jsou nuceni bojovat i proti dalším
teroristům, takzvaným umírněným, a směřuje proti nim další vlna
tureckého genocidního teroru. A Turecko je přece náš vážený spojenec,
člen NATO a žhavý kandidát na členství v EU!

Naše veřejnoprávní televize by si opravdu zasloužila nějakou výroční
zlatou cenu Josefa Goebbelse za lhaní, zamlčování pravdy a relevantních
informací a manipulaci s informacemi proti vlastnímu národu. Na stříbrného
Josefa (nebo stříbrnou lež roku) bych za rok 2015 nominoval Britské listy.
Problém je v tom, že prominentní nacista dokázal aspoň na čas oblbnout
značnou část Němců, dokonce i některé Čechy, zatímco ubohá politická
propaganda z ČT a jiných cizáckých euromédií naše občany v převážné
míře stále více znechucuje.

Operace turecké armády na území Iráku a Sýrie a další vyvražďování
Kurdů kupodivu nikomu z demokratů v Bruselu a Washingtonu nevadí. V „pravdomluvné“
ČT se o něm korektně mlčí, případně se vymýšlejí všemožné
ideologické omluvné lži o kurdském extremismu. Přitom Kurdové jsou stejní
extremisté jako Češi, Slováci nebo Poláci, kteří stovky let bojovali
proti rakouskému a maďarskému národnostnímu útlaku a okupaci.

Genocidu Arménů v 19. a 20. století, realizovanou i v Evropě jak tureckou
Osmanskou říší, tak Tureckem, snad ani nemá smysl opět připomínat.
Turecko, které si svoje zločiny a genocidy dodnes ani nepřiznalo, je
členským státem NATO. Zároveň se neurvale cpe se svými 81 miliony muslimů
do civilizované Evropy, a to s pomocí vedení EU.

Musíme si zcela vážně položit otázku, zda je NATO, případně EU
společenstvím demokratických zemí prosazujících bezpečný civilizovaný
život svých občanů, svobodu a lidská práva, nebo základnou rasismu a
islámského terorismu? Pokud je NATO demokratická organizace civilizovaných
zemí, nemá tam Turecko co dělat. Pokud je EU společenství civilizovaných
zemí, nemůže se ani bavit o možnosti začlenění Turecka do EU, protože
tato země byla vždy k Evropě nepřátelská a cizí z hlediska historického
vývoje, obyvatel, náboženství.

Představa, že by mohly desítky milionů Turků volně putovat do Evropy, je
doslova děsivá. Je to daleko horší než současná islámská invaze.
Přitom si musíme uvědomit, že většina Turků je chudší než obyvatelé
chudých zemí Evropy. Svým příchodem by vytvořili přebytek levné
pracovní síly, takže evropští otrokáři by mohli dále snižovat mzdy.

Ukázkou tureckého „boje“ proti islámskému terorismu je předání
americké výzbroje takzvanými umírněnými teroristy podporovanými Tureckem
islámskému teroristickému hnutí an-Nusrá, podporovanému Saúdskou Arábií.
Podobných předávek amerických zbraní od umírněných k neumírněným
teroristům již byla řada. A patrně jsou v tom i slušné peníze. Je tedy
otázka, zda jsou osoby řídící americkou zahraniční politiku tak hloupé,
že opakují stejnou chybu, nebo jde pouze o divadlo, aby vyzbrojování
islámských teroristů z USA nebylo tak křiklavé.

V první řadě v Sýrii jde o obrovský byznys. Islámská invaze vydělává
údajně až stovky miliard eur pašeráckým gangům, především v Turecku,
ale i dalších zemích, dále pracovníkům politických i takzvaně
humanitárních neziskovek, rasistickým multikulturalistům a dalším. Proto
musí válka v Sýrii pokračovat co nejdéle bez ohledu na počet mrtvých.

Kšeftaři se zlem, smrtí a humanitou s pomocí vedení USA a EU klidně
vyvraždí dalších několik milionů Syřanů a zbytek vyženou jako
uprchlíky do Evropy. K tomu přidají pár milionů dalších z jiných zemí,
kde se nebojuje nebo tam zvítězila americká demokracie. Kromě nich na tom
bude profitovat především nová islámská Osmanská říše, věrný
spojenec USA.

A pokud jde o to stažení ruských sil ze Sýrie?

Mohu říci, že tato informace zastínila i úspěch německých vlastenců v
boji proti multikulturní politické oligarchii v několika spolkových zemích
Německa. Existují tři hlavní důvody, které mohly vést prezidenta Putina k
odvolání jeho vojáků ze Sýrie. První možností je zákulisní dohoda
velmocí, která může mít několik podob. Takovou dohodu by musely přijmout
Turecko, Saúdská Arábie i prezident Asad a rozhodla by o budoucnosti Sýrie
včetně jejího prezidenta.

Možností je několik, počínaje uspořádáním svobodných voleb až po
rozdělení země nadiktované velmocemi. Prezident Asad může zůstat, pokud
zvítězí ve volbách, stejně jako může odejít do bezpečného exilu a jeho
místo převezme některý z jeho velitelů. Otázkou je dopad takového
řešení na další vývoj v Sýrii, především na tamní občanskou
většinu. Lze očekávat, že se brzy objeví další informace.

Druhou možností je zákulisní dohoda Ruska s Islámským státem ať již
přímo, nebo ve spolupráci s Tureckem. V mezinárodní politice je možné
vše včetně spolupráce oficiálně znepřáteleného Ruska a Turecka,
zvláště když USA poručí. Vzhledem k tomu, že k jednáním o příměří
nebyl oficiálně pozván Islámský stát, který má z vojenského pohledu
klíčovou roli, vyvstává velký otazník z hlediska pokračování bojů i
budoucnosti Sýrie. Ale o bojových akcích Islámského státu v Sýrii toho v
posledním období není moc slyšet. Pravděpodobně napřel svoje hlavní
úsilí do Iráku a Libye. Důvodem je především úspěšná ruská vojenská
mise v Sýrii, ale rovněž rostoucí tlak řady zemí na Turecko.

Takzvaná, či spíše samozvaná umírněná opozice neznamená vojensky
téměř nic, především po případném ukončení bojů Islámským státem
na syrském bojišti. Je plně závislá na Turecku a Saúdské Arábii a ty si
nemohou příliš vyskakovat proti rozhodnutím USA. Umírnění teroristé jsou
rovněž částečně závislí na Islámském státě, ale zároveň se s ním
mnohdy neshodnou. Mají minimální vojenskou a politickou hodnotu a neshodnou
se ani mezi sebou.

Turecko se s pomocí Saúdské Arábie soustřeďuje na expanzi svých
osmanských nacionalistických zájmů a islámu do EU posedlé sebevražedným
rasistickým multikulturalismem. Přitom evropská posedlost nepotrvá věčně,
takže je třeba spěchat. Dokladem jsou i nedávné volby v Německu. Dále se
Turci zaměřují na likvidaci Kurdů a zabrání ropných zdrojů v severním
Iráku.

Podpora Islámského státu a válka v Sýrii se pro Turecko stávají stále
větším problémem. Ten posilují jaderné hlavice pákistánského původu v
Saúdské Arábii, na něž nevraživě hledí USA. V neposlední řadě nelze
přehlédnout rostoucí nechuť Izraele tolerovat rozpínavost islámského
terorismu podporovaného Tureckem a Saúdskou Arábií nedaleko jeho hranic,
zvláště pokud se spojuje s palestinskými teroristy.

Třetí možností, nejhorší pro Evropu, je reálné ohrožení Ruska útokem
NATO, takže je třeba stáhnout všechny síly k obraně vlasti. Ani tuto
možnost bohužel nelze vyloučit. Stačí si připomenout bojechtivá
vystoupení generála Pavla, který ve svém tučnými prebendami zakrnělém
zeleném mozku považuje Rusko za větší ohrožení Evropy, než je islámská
invaze. Bůh nás ochraňuj před takovými „vlasteneckými“ stratégy,
kterým je jedno, že hlavní ztráty ve válce s Ruskem by nesla Evropa
včetně naší republiky.

Především je však třeba konstatovat, že ruská armáda neměla v Sýrii
zůstat na věčné časy. Dále musíme vycházet z faktu, že prezident Putin
je velký politik světového formátu, nesrovnatelně převyšující kohokoli
v současném Bruselu a Washingtonu, a rovněž nemenší, velmi pružný
pragmatik. Rozhodně nejde o omezeného agresivního bolševického troubu, jak
se nám ho snaží představit ubohá evropská a americká propaganda.
Prioritou jsou pro něj ruské zájmy.

Takto ostatně pracují všichni politici ve světě, snad s výjimkou politiků
řídících EU, současného vedení Německa a mnohých dalších
reprezentantů evropských zemí, pro něž jsou zájmy vlastních zemí a
občanů evidentně až na posledním místě. Stačí se podívat na trvalou
vlasteneckou kampaň v USA, Rusku i Číně, zatímco v EU jsou vlastenci cílem
urážek, rodiny jsou dlouhodobě záměrně rozbíjeny a občané jsou objektem
zrůdných eurorasistických multikulturních projektů už od školních let.

Nelze vyloučit ani možnost, že došlo k separátní dohodě o zastavení
bojů mezi Asadem a Ruskem na jedné a Islámským státem na druhé straně.
Důvodem může být rovněž jednání o příměří v Sýrii pod patronací
OSN, které umožňuje soustředit většinu kapacit na bojišti proti
Islámskému státu. A tomu se již nedaří jako dříve. Rusko by tak mohlo
odejít s vlajícími prapory a pozorovat, jak se američtí, evropští a
turečtí demokraté vyrovnají s problematikou boje proti Islámskému státu
bez ruské pomoci.

Zároveň USA, Turecko a Rusko dokážou poručit svým spolubojovníkům v
Sýrii; a Turecko má nepochybně kontakty i na vedení Islámského státu.
Nelze proto vyloučit, že neoficiálním účastníkem jednání o příměří
je oproti obecnému očekávání Islámský stát, jen zcela utajeně.
Možností je evidentně celá řada. Osobně jsem toho názoru, že jakási
jednání s Islámským státem probíhají, ale za nejpřísnějšího utajení.

Výsledkem zákulisních jednání může být rovněž prachobyčejný handl
mezi velmocemi, vedoucí k uznání ruské suverenity nad Krymem, prozatím de
facto. Další tahanice o Krym mezi USA a Ruskem ztratily smysl, Rusko jej
nepustí, protože jde o strategickou základnu v černomořském regionu a
naprostá většina tamních obyvatel jsou Rusové. Naopak ukrajinské vedení
představuje pro USA i EU rostoucí ekonomický i bezpečnostní problém s
nejistým výsledkem. Rusko získalo Krym, USA většinu Ukrajiny, především
pole pro firmu Monsanto a její geneticky modifikované obilí, zatímco EU
černou díru na svoje peníze a negativní dopad vlastních ekonomických
sankcí. Další válčení nemá smysl, přičemž ukrajinské fašistické
bojůvky jsou nevypočitatelné a schopné v rámci hospodářsky zhrouceného
státu napadnout i oligarchy.

Pouze hlupáci z vedení EU chtějí narušovat rozhodnutí ruského soudu nad
ukrajinskou pilotkou, která evidentně porušila ruské zákony. Pokřikují v
médiích, místo aby jí zajistili kvalitní obhajobu. Jenže činy
Savčenkové pravděpodobně z právního hlediska obhájit nelze a například
v USA by zmizela rovněž na dlouho za mřížemi. Vymýšlejí se proto další
komické sankce proti Rusku. Stačí se podívat, co má být jejich obsahem.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Profesor Rajko Doleček: Zločin USA, na který nelze zapomenout

Lékař česko-srbského původu profesor Rajko Doleček se pro server
ParlamentníListy.cz vyjádřil ke zločinu, který podle něj nelze promlčet.
K agresi NATO proti Srbsku.

„Ve čtvrtek 24. března by si celý svět měl připomenout a znova odsoudit
organizaci NATO za její zločiny z roku 1999, kdy začala na základě
výmyslů až lží, bez povolení Radou bezpečnosti OSN, 78 dní
bombardování, ve dne v noci, posledních zbytků Jugoslávie, tak zvané ‚malé
Jugoslávie‘ (Srbsko + Černá Hora), kvůli údajné, zcela neprokázané
genocidě kosovských Albánců,“ uvádí Doleček. Podle něj došlo také ke
zkáze mezinárodní morálky.

„Smutné přitom je, že to ničení a zabíjení podpořila celá Evropská
unie, ty ‚hodné státy‘, vedené Německem, které mají plná ústa
demokracie a lidských práv, a přitom protizákonně ničily a zabíjely 78
dní a nocí v Srbsku, využívaly trapných dezinformací,“ poznamenává
Doleček.

Vzpomíná také na slova Michaela Mandela, profesora právnické fakulty z
Toronta, který uvedl následné čtyři zločiny Severoatlantické aliance:
zločin proti lidskosti, zločin proti mezinárodnímu právu a Chartě OSN,
zločin proti historii a zločin proti pravdě.

Zároveň uvedl, že jsme nebyli dostatečně informováni, že se v New Yorku
10. června 2000 sešel panel 16 soudců z 11 zemí za účasti 500 lidí. Panel
prohlásil vojenské a politické vůdce USA a NATO za viníky válečných
zločinů.

Doleček následně hovořil o Historickém projektu Srebrenica, který ve svém
letošním memorandu uvedl zajímavou spojitost mezi politikou NATO a děním
kolem Srebrenice, Kosova, Iráku, Libye a Sýrie. „Podle tohoto memoranda NATO
a jeho pánové potřebovali příklad ‚velikého zločinu‘ a k tomu
využili dění kolem Srebrenice, kde bohužel hodně zločinů skutečně bylo,
ale jednalo se o oboustrannou záležitost, kde první oběti byly srbské
vesnice,“ řekl.

Podle jeho slov se však NATO a ministryně zahraničních věcí USA Madeleine
Albrigtová těžce zmýlily, když si myslely, že prezidenta Miloševiće po 2–3
dnech bombardování vylekají a přinutí klesnout na kolena. „A to
zamítnutí Miloševićem (Srbskem) násilníky velmi nepříjemně překvapilo
a vznikl z toho postupně skutečný mezinárodní zločin… 78 dní a nocí za
sebou bombardování není maličkost! A tak dost podobně se zrodily i
tragické, plné obětí a ničení, události v Iráku, Libyi, Sýrii.
Nicméně by se takovým způsobem světový mír a demokratizace neměly
uskutečňovat,“ uzavřel Doleček.

Celý text Rajko Dolečka:

ZLOČIN, KTERÝ NELZE PROMLČET - NATO AGRESE PROTI SRBSKU

Ve čtvrtek 24.března by si celý svět měl připomenout a znova odsoudit
organizaci NATO za její zločiny z roku 1999, kdy začala na základě
výmyslů až lží, bez povolení Radou bezpečnosti OSN, 78 dnů
bombardování, ve dne v noci, posledních zbytků Jugoslávie, tak zvané „malé
Jugoslávie“ (Srbsko + Černá Hora), kvůli údajné, zcela neprokázané,
genocidě kosovských Albánců. Zločinnost akce znamenala mnoho tisíc
mrtvých a zraněných, statisíce nešťastných v bombardovaných oblastech,
nedozírné škody bombami a jejich následky ekonomicky a ekologicky ničeného
Srbska (škody řádově v té době ke 100 miliardám US dolarů). Dosud za to
nebyla žádná kompenzace. Byla to zkáza „mezinárodní morálky“ (ničení
a zabíjení BEZ povolení Radou bezpečnosti OSN, jen po rozhodnutí NATO, USA,
Evropská unie), tvrzení a obhajoba podvodů řadou význačných světových
politiků (Albrightová, Blair, Clinton, Chirac, Schröder, Solana, atd). I
Hillary Clintonová tehdy nabádala svého manžela Billa Clintona k zabíjení,
tj. k bombardování Srbska, v souvislosti s vykonstruovanou „aférou Račak“,
podvodnou a násilnou konferencí v Rambouillet. A k tomu přidali navíc
zločin s použitím ochuzeného uranu Američané nejen v Srbsku včetně
Kosova a Metohije, ale ještě dříve před tím v Republice Srbské v Bosně a
Hercegovině (1995), s následnými výraznými vzestupy výskytu různých
druhů zhoubných nádorů, leukemií. Smutné při tom je, že to ničení a
zabíjení podpořila celá Evropská unie, ty „hodné státy“, vedené
Německem, které mají plná ústa demokracie a lidských práv a při tom
proti zákonně ničily a zabíjely 78 dnů a nocí v Srbsku, využívaly
trapných dezinformací.

Odsouzení organizace NATO přišlo z mnoha stran. V kanadské Ottavě tak
vznikl Výbor k zastavení účasti Kanady ve válce proti Jugoslávii. Profesor
právnické fakulty v Torontu Michael Mandel, uvedl čtyři zločiny NATO:

1.) ZLOČIN PROTI LIDSKOSTI - zničující zbabělé letecké NATO útoky jsou
mnohem víc zodpovědné za smrt a ničení v Kosovu a Srbsku, než srbská
armáda v bojích proti albánským teroristům z UÇK ,

2.) ZLOČIN PROTI MEZINÁRODNÍMU PRÁVU A CHARTĚ OSN,

3.) ZlOČIN PROTI HISTORII - je to cynická a revizionistická interpretace
pojmů holocaust a degradace pojmů genocida k ospravedlnění pojmů agrese…Já
toto (říká profesor Mandel) jako Žid, vnímám obzvláště intenzivně…Jak
si vůbec může někdo vážně přirovnávat Srby k nacistům?

4.) ZLOČIN PROTI PRAVDĚ - Já zde mluvím o vás, media, která zveřejňujete
každou od začátku samotným NATO připravenou povídačku jako pravdu, abyste
vyrobila souhlas (k agresi)…Dosud jste se projevovala, že jste jen o trochu
víc než ruka propagandy Pentagonu…“

Je zajímavá změna názoru oficiálních USA k teroristické organizaci UÇK
kosovských Albánců..Speciální představitel USA pro ni v Jugoslávii R.Gelbard
řekl v brífinku v Bělehradě 23.února 1998 v hotelu Hyat Regency:-„Jsme
hluboce znepokojeni a. silně odsuzujeme nepřijatelné násilí vyvolané
teroristickou činností prováděnou teroristickými skupinami v Kosovu,
obzvláště ze strany UÇK, Kosovské osvobozenecké armády (anglická zkratka
KLA - Kosovo Liberation Army)…“ Protože se toto ale později paní
Albrightové nehodilo, sdělil mluvčí. Pentagonu MacLenny (29.června 1998): -„Ministr
zahraničí (tj.M.Albrightová) určuje speciálním legálním postupem, kdy se
nějaká organizace stává „teroristickou organizací.“ Takové určení
nebylo v případě KLA provedeno a to je všechno…“

Dověděli jsme se výše uvedené skutečnosti i z našich medií ?

Také jsme nebyli dostatečně informováni, že se v New Yorku 10.června 2000
sešel panel 16 soudců z 11 zemí za účasti 500 lidí. Panel prohlásil
vojenské a politické vůdce USA a NATO za viníky válečných zločinů.
Bývalý generální prokurátor (attorney general) Spojených Států Ramsay
Clark (pokud vím, dosud zřejmě žije ), jako vedoucí prokurátor
Mezinárodního tribunálu o válečných zločinech USA a NATO proti
Jugoslávii a členové tribunálu prohlásili obžalované za vinné z 19
zločinů a tyto zločiny byly uvedeny pod záhlavím OBŽALOBA. Byli
obžalováni William J.Clinton, vláda Spojených Států, NATO a ostatní z
mezinárodních zločinů a porušení mezinárodních a domácích zákonů, s
následnou smrtí, ničením a utrpením.

1.) Plánování a uskutečnění rozkouskování, segregace a zchudnutí
Jugoslávie,

2.) Způsobení, vyvolání a povzbuzení násilí mezi Muslimy a Slovany,

3.) Přerušení snah k udržení jednoty, míru a stability v Jugoslávii,

4.) Zničení mírotvorné role Spojených národů

5.) Použití NATO pro vojenskou agresi a obsazení zemí, které to nechtějí,

6.) Zabíjení a zraňování bezbranného obyvatelstva po celé Jugoslávii,

7.) Plánování, ohlašování a vykonávání vražedných útoků na hlavu
státu,

8.) Ničení a poškozování zdrojů ekonomických, sociálních, kulturních,

lékařských, diplomatických, náboženských, atd.

9.) Útoky na objekty nepostradatelné pro přežití obyvatelstva Jugoslávie,

10.) Útoky na zařízení, obsahující nebezpečné látky a síly,

11.) Použití ochuzeného uranu,kazetových bomb, jiných zakázaných zbraní,

12.) Vedení války proti prostředí,

13.) Zavedení sankcí prostřednictvím OSN, jako genocidní zločin proti

lidskosti,

14.) Vytvoření ilegálního ad hoc trestního tribunálu ke zničení a
démonizací

srbského vedení. Zanedbání zahájení obžaloby proti utlačování Romů,

kteří utrpěli největší počet ztrát (na Kosovu),

15.) Použití kontrolovaných mezinárodních medií k utvoření a udržení

podpory pro agresi USA a démonizaci Jugoslávie, Slovanů, Srbů a

Muslimů jako genocidiích národů,

16.) Ustavení dlouhodobé vojenské okupace strategických částí Jugoslávie

silami NATO,

17.) Pokus o zničení suverenity, práva na sebeurčení, demokracie a kultury

slovanského, muslimského, romského a jiného lidu Jugoslávie,

18.) Pokus o nastolení americké dominace a kontroly Jugoslávie, vykořis-

ťování jejího lidu a zdrojů,

19.) Použití vojenských prostředků a ekonomického přinucování k
docílení

dominace USA.

Obžalováni jsou obviněni za zločiny proti míru, válečné zločiny,
zločiny

proti lidskosti a další trestné činy, které porušují principy
Norimberského tribu-

nálu, Směrnic z Haagu, Ženevské konvence a další.

Členové tribunálu pokládají NATO a jeho členské státy a jejich vůdce za
odpovědné za jejich kriminální činnost.

V květnu a hlavně pak začátkem srpna 1995 chorvatská armáda (140 000)
masivně vyzbrojená Německem, za pomoci NATO letectva a za strategického
velení penzionovaných „pronajatých“ USA generálů, vyhnala z Chorvatska
téměř 250 000 tam po staletí žijících Srbů (kolem 1 500 těch, kteří
neuprchli, bylo zavražděno). Jako „protiváhu“ toho zločinu, uvedla paní
Albrightová v srpnu 1995 KAUZU SREBRENICA z července 1995, z doby vstupu
armády Republiky Srbské v Bosně a Hercegovině (BaH) do Srebrenici. Během
Daytonské smlouvy v prosinci 1995 mluvil vůdce Muslimů v BaH Alija
Izetbegović, že v té době zahynulo na 1 000 Muslimů v Srebrenici, že je
pobili Srbové. A postupně v posledních letech těch 1 000 mrtvých z toho
července 1995 nějak narostlo na 8 000. Copak by Izetbegović nevyužil to
dnešní hrozné číslo 8 000 už v prosinci 1995 kdyby to byla pravda? Jak by
to vykřikoval do světa ! A ona to pravda nebyla !

V souvislosti se Srebrenicí existuje Historický projekt Srebrenica, který ve
svém letošním memorandu uvedl zajímavou spojitost mezi politikou NATO a
děním kolem Srebrenici, na Kosovu, v Iráku, Libyi, Sýrií. Podle toho
memoranda NATO a jeho pánové potřebovali příklad „velikého zločinu“,a
k tomu využili dění kolem Srebrenici, kde bohužel hodně zločinů
skutečně bylo, ale jednalo se o oboustrannou záležitost, kde první oběti
byly srbské vesnice. Ostatně to, jako i o srbské pomstě, řekl bývalý
velitel UNPROFOR, francouzský generál P.Morillon, při své svědecké
výpovědi při soudu s prezidentem Miloševićem v Haagu. Ve své snaze, jak
„legálně“, tedy před světovou veřejností, trestat ty, kteří
nechtějí poslouchat, kteří konají zlo, nebo aby je přinutili k
poslušnosti, použilo NATO, jako svou první „trestnou expedici“, zločin
agrese proti „malé Jugoslávii“, vlastně hlavně proti Srbsku. A vše to
bylo podniknuto na základě trapných dezinformací až lží, na pozadí i
jednoznačného amerického požadavku získat rozsáhlou základnu na Kosovu,
která tam byla po uskutečněné NATO agresi i vybudována pod jménem
Bondsteel.

Jenže se NATO a paní Albrightová těžce zmýlily, když si myslely, že
prezidenta Miloševiće po 2-3 dnech bombardování vylekají a přinutí na
kolena, a že Srbsko začne poslouchat a splní všechno, co diktát pod hrozbou
násilí z Rambouillet požadoval. A to zamítnutí Miloševićem (Srbskem)
násilníky velmi nepříjemně překvapilo a vznikl z toho postupně skutečný
mezinárodní zločin…78 dnů a nocí za sebou bombardování není maličkost!
A tak dost podobně se zrodily i tragické, plné obětí a ničení, událostí
v Iráku, Libyi, Syrií.

Nicméně by se takovým způsobem světový mír a demokratizace neměly
uskutečňovat.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Jmenování Ukrajinou muftího pro Krym vyvolalo protest krymských Tatarů

Krymští Tataři odsoudili zvolení na Ukrajině Ajdera Rustamova muftím
muslimů poloostrovu, sdělil RIA Novosti poslanec Státní dumy Ruslan Balbek.

„Na Ukrajině se konalo jmenování virtuálního muftího krymských muslimů,
což vyvolalo protest krymských Tatarů. Je to obyčejný samozvanec, za
kterým nestojí žádná mešita Krymu s věřícími, nemá nic společného s
duchovním životem poloostrovu. Je to v podstatě ochočený muftí, aby
vystupoval v zahraničí se starými řečmi zaměřenými na diskreditaci
ruského Krymu a vyprošoval na to peníze," řekl Balbek.

Podle jeho slov je jediným legitimně zvoleným muftím krymských muslimů
Emirali Ablajev. „Je to legetimní duchovní vůdce, který zůstal se svým
lidem," zdůraznil poslanec.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Neskutečné VIDEO: Tys volil Donalda Trumpa! Vypadni z domu, křičí americká
máma na plačícího malého chlapečka

Vítězství Donalda Trumpa v prezidentských volbách přineslo vedle radosti
jeho příznivců také smutek, hysterii a naštvanost odpůrců
republikánského kandidáta. Světovým internetem nyní letí šokující
video, na kterém matka brutálně trestá své dítě za to, že ve školních
volbách hlasovalo pro Trumpa.

Ze Spojených států přicházejí v posledních dnech mnohdy neuvěřitelné
zprávy. Některé americké magazíny například radí šokovaným americkým
voličům, jak se vzpamatovat z vítězství Donalda Trumpa. I v České
republice populární Cosmopolitan například své čtenáře seznámil se
čtrnácti způsoby, jak si na „obtížnou“ situaci zvyknout. Mimo jiné
zklamaným příznivcům Hillary Clintonové doporučuje, aby se začali
věnovat sami sobě a raději v příštích dnech trávili méně času na
sociálních sítích.

Část voličů Hillary Clintonové se však s porážkou své favoritky
smířit nehodlá a každý den od vyhlášení výsledků voleb pořádají
demonstrace. V Kalifornii, která je považována za baštu demokratů a
Clintonová zde zvítězila před Trumpem s obrovským náskokem, se demonstrace
zvrhly v násilnosti a lidé rozbíjeli výlohy i zapalovali automobily.
Spoustě Američanů však nerespektování volebního výsledku nevadí a své
sympatie k nim přiznal i známý herec Robert de Niro.

Hysterie z vítězství Trumpa pronikla i na sociální sítě a na Twitteru
nyní patří mezi populární hashtagy dokonce #AssassinateTrump (zavraždit
Trumpa, pozn. redakce). Tisíce uživatelů Twitteru zveřejňují své
komentáře, ve kterých zcela otevřeně diskutují o nutnosti usmrtit Trumpa i
jeho viceprezidenta Mika Penceho. O této neslýchané záležitosti v
posledních hodinách informovala snad všechna vlivná média na světě.

Výše zmíněné je však do jisté míry slabým odvarem proti videu, které
se nyní šíří celým světem jako lavina. Ačkoli bylo vloženo na YouTube.com
teprve v pátek, tak jej po dvou dnech zhlédlo přes devět set tisíc lidí.
Vzhledem k jeho neuvěřitelně drastickému obsahu se ani není co divit. Asi
osmiletý černošský školák je natáčen svojí matkou, která jej vyhazuje
z domova za to, že ve školních volbách vyjádřil podporu republikánskému
kandidátovi Donaldu Trumpovi.

Odhadem osmiletý plačící hoch stojí uprostřed chodby rodinného domu a u
dveří má sbalený pojízdný kufřík. Matka na něj křičí a zle mu
spílá. „Protože jsi hlasoval pro Trumpa, tak si seber svých pár zas.ných
švestek a vypadni,“ zuří žena z Texasu a dává svému usedavě
plačícímu synovi do ruky karton s nápisem „Moje máma mě vyhodila z
domova, protože jsem hlasoval pro Trumpa“. „Ať všichni lidi venku vidí,
proč musíš stát venku na ulici,“ dodává žena v návalu emocí.

Následně vyděšeného syna skutečně vyhazuje za dveře do tmy, ačkoli ten
naléhavě prosí, aby to nedělala. Žena je však rezolutní a na jeho prosby
vůbec nereaguje. Jako v transu neustále opakuje, že volil Trumpa a žene jej
před sebou po úzké domovní cestě k ulici. Tam už je malý černošský
chlapec naprosto zdecimován a už ani není schopen slz. Matka se od něj
vzdaluje zpět k domu a brutálně syrové video končí.

Zatímco Spojené státy jsou po prezidentských volbách rozdělené, tak
ohavný čin hysterické afroamerické matky spojil v diskuzi pod vloženým
videem všechny Američany bez rozdílu politických preferencí, náboženství
nebo rasy. Pochopení nenachází šílená matka mezi zapřísáhlými
fanoušky demokratů a Hillary Clintonové, ale ani u příslušníků
černošské menšiny, kteří jinak drží pospolu za každých okolností.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
The Sun předpověděly „nevyhnutelnou válku“ s RF, jestliže NATO
neposlechne Trumpa

Válka NATO s Ruskem bude nevyhnutelná, jestliže zvolený prezident USA Donald
Trump zůstane bez podpory zemí bloku, píší noviny The Sun s odkazem na
britské generály ve výslužbě.

Autor článku zastává své stanovisko na základě názorů západních
vojáků.

Podle slov bývalého předsedy výboru Vojenských vzdušných sil Velké
Británie Michaela Graydona, "jestliže USA opustí NATO, bude to úplná
katastrofa". „Očekáváme, že Trump je seriózní v této otázce a
nezapomene na to. Jestliže se Evropané nenapraví, budoucnost NATO je značně
znepokojující", domnívá se Graydon. Kromě toho, podle generálova názoru,
„jestliže v Pobaltí nastane situace", v níž Evropa „bude muset zaujmout
tvrdou pozici", nedokáže to udělat bez podpory USA.

„Jestliže USA odejdou, NATO v podstatě přestane existovat, a budeme muset
vymyslet něco jiného. A kontextu brexitu je to hloupost", citují The Sun
Dannatta.

Zástupce předsedy výboru sil NATO v Evropě generál Richard Shirreff
předpokládá, že Trumpova slova byla řečena v rámci předvolební kampaně
a ve skutečnosti bude jeho stanovisko vyrovnanější. Ale jestliže se to
nestane, pro NATO „to bude skutečně špatná zpráva".

Podle názoru předsedy obranného výboru britského parlamentu Juliana Lewise
"Trump může nechat Evropu v katastroficky slabém stavu. „Jestliže Trump
uskuteční svou hrozbu a odvrátí se od NATO, bude to mít katastrofální
následky pro bezpečnost i pro Západ", uvádějí noviny Lewisova slova.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Markéta Šichtařová: Jak jsem (ne)byla sexuálně obtěžována

Pěkně se nám to rozjelo, jen co je pravda. Soudě podle halasu na
sociálních sítích i v tisku, sexuálně obtěžováno muselo být v
uplynulém roce snad 99,99 procent žen ve věku nad osmnáct let. Aspoň tomu
nasvědčuje kampaň #metoo.

Člověk by se skoro cítil tak trochu méněcenný, že nikomu za
obtěžování dosud nestál... Určitě musím být dokonalá Hydra. Protože
mně během posledního roku sexuálně neobtěžoval nikdo.

V minulosti možná jednou ano. Jednou, když mi bylo asi osmnáct, jsem jela
metrem, a nějaký podivný týpek se na mě začal lepit a pokoušel se mě v
davu osahávat. Levou rukou jsem ho chytila pod krkem, pravou jsem mu dala
pěstí a začala ječet na celý vagón „podívejte se na toho prasáka!“.
Lidé se v děsu, že by snad mohli být zataženi do nějaké lapálie, začali
okamžitě odsouvat na druhý konec vlaku a měli spoustu práce při hledání
čehosi ve svých kapsách, kabelkách a na stropě; bylo legrační pozorovat,
jak ten doposud nacpaný vagón se náhle zázračně dokázal kolem mne
uprázdnit a všichni ti odvážní lidičkové se sardinkovali na jeho
okrajích. Protože jsme už vjížděli do stanice, ten týpek se mi vytrhnul a
vyběhl ven. A já, v ráži, jsem si neodpustila vyštěknout na ten kurážný
dav: „A vy jste stejná hovada jako ten prasák, co na tom stropě chcete
vykoukat? Sem jste se měli koukat!“ A pokračovalo se v jízdě. Tak vám
nevím: Bylo to sexuální obtěžování, nebo prostě jen konflikt s
vypatlanou smažkou? Vždycky jsem se klonila k tomu druhému, takže mě ani
nenapadlo si v rámci kampaně stěžovat. Koneckonců vyřešili jsme si to
spolu, no ne? Mně se to nelíbilo, tudíž jsem to dotyčnému sdělila natolik
polopaticky, že vzal dráhu. Tudíž mě docela zajímalo, co to asi musí být
za strašné násilí všude kolem mne, kterému jsem vzhledem ke své
hydrovatosti ušetřená.

Když na mě vyjuknul článek s nadpisem „Co Evropané považují za
sexuální obtěžování?“, zadoufala jsem, že tomu tedy konečně přijdu
na kloub. Ale houbeles. Popravdě můj zmatek byl po přečtení ještě
větší.

Mělo se totiž ukázat, že podle průzkumu provedeného v sedmi evropských
zemích považuje za sexuální obtěžování každý národ něco jiného. Tak
například 70 procentům Britů vadí vtipy o sexu. Ajaj, tak to mám asi
problém. Naposledy jsme si dělali s kolegy srandičky s podtextem dneska ráno.

Většina Britek taky považuje za obtěžování, když muž zírá ženě do
výstřihu. Jsem zmatena. Proč nějaká žena ukazuje výstřih, když ho
ukazovat nechce? Možná by bylo praktičtější vzít si rolák, když mi to
vadí...?

A Francouzi šli nejdál. Pro 16 procent z nich je sexuálním obtěžováním
pozvání na rande. Teď už ale vážně mám celkem slušný problém. Když
si uvědomím, že jsem svého budoucího manžela před dvaadvaceti lety
vylákala na rande, a pak ho slovně vyzvala, aby se tedy už konečně k
něčemu rozhoupal, protože jinak je s ním děsná nuda, fakt mi nedošlo, že
ho chudáka sexuálně obtěžuju! Teď už chápu a veřejně se kaji, že jsem
se uchýlila k takovému odsouzeníhodnému verbálnímu násilí. Z toho by se
snad ani Laďa Větva nevykecal!

Anebo v tom snad pořád mám hokej a jenom chlap nesmí pozvat na rande
ženskou, zatímco žena muže ano? A jak je to, když žena pozve na rande
ženu? A jak to je u třetích pohlaví? Ach jéé, čím víc nad tím
přemýšlím, tím víc v tom mám jakýsi zmatek.

I když je možné, že je to celé ještě trochu jinak. Jisté vodítko
poskytuje informace, že podle zmíněné studie prý s nějakou formou
sexuálního obtěžování má v Evropě během posledních dvanácti měsíců
každá pátá žena. Ovšem pozor, v hyperkorektní, rovnostářské a genderem
nejvíc posedlé Skandinávii, hlásilo sexuální obtěžování těžko
uvěřitelných 80 procent žen, zatímco v rozverné jihovýchodní Evropě je
to kolem pětadvaceti procent. Tady něco nehraje: V zemích, kde se genderová
rovnost a sexismus nejvíc řeší, má subjektivní pocit obtěžování
nejvíc žen?

Prý to je tím, že lidé v našich zeměpisných délkách a šířkách „incidenty
nehlásí“, domnívá se jedna z výzkumnic. Hm. Nabízím jiné vysvětlení.

Slyšeli jste někdy o generaci sněhových vloček? Jde o lidi přicházející
po generaci milieniálů, neboli po generaci Z. Jde o špičku ledovce, protože
generace před nimi jsou na tom jen o trochu líp. Tihle lidé byli natolik
chráněni výchovou, že nikdy nezažili nejmenší psychické ani fyzické
nepohodlí. Nikdy neměli existenciální starosti, nikdy se o sebe nemuseli
starat, vždy byli vystaveni takové hyperkorektnosti, že nezažili pocit
stresu. A to je zničilo. Výsledkem je křehounká generace nepoužitelných
subtilních bytostí, které se nemohou rozhodnout, ke kterému z pětadvaceti
známých gendrů vlastně patří, psychicky se hroutí při záběrech
válečného zpravodajství i při pozvání na rande. Sexuální agresory vidí
číhat za každým bukem a domnělé sexuální agrese je natolik stresují,
že se s nimi potichu užírají, aby pak po dlouhých letech, vyprovokováni
řetězovou kampaní, s pocitem zadostiučinění vyvěsili na svůj instagram
hashtag #metoo.

Jsem na míle vzdálená tomu bagatelizovat skutečnou sexuální tyranii. Ale
odmítám se podřídit diktátu sněhových vloček, podle kterých je
sexuálním obtěžováním, když mi muž otevře dveře nebo mi pomůže z
kabátu. Až se budu skutečně cítit obtěžovaná, nebudu se schovávat za
žádnou kampaň, ale agresora ústně, a bude-li třeba, tak třeba i ručně,
vykážu do patřičných mezí, protože se považuju za svéprávnou a ke
svému jednání nepotřebuju podporu davu. A pro paní výzkumnici, podle
které prý u nás „málo hlásíme incidenty“, mám jinou teorii. Na
rozdíl od Skandinávie jsme u nás ještě pořád relativně normální a –
světe, div se – ještě pořád chodíme na rande.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Poslanec Koskuba: Slušná mlčící většina není blbá, ačkoli si to elity
a celebrity myslí. Přál bych si národní revoluci, jakou udělal Orbán

ROZHOVOR „U současných evropských politiků obrat, nastane-li vůbec,
očekávám spíše z daleko prostějších důvodů. Drtivé většině z nich
jde „jen a pouze“ o hlasy, tedy znovuzvolení. Nenamlouvejme si však,
prosím, že by zmoudřeli. Bohužel. Právě proto se obávám, že nás
ještě obrovské problémy s migrací znovu čekají. To pak bezpochyby jistě
nahraje radikálům a pochopitelně i populistům,“ říká poslanec Jiří
Koskuba (ČSSD).

Lze předpokládat, že svět se po vítězství Donalda Trumpa v amerických
prezidentských volbách změní. Radujete se vy osobně z výsledku hlasování?
V čem to ve vás vzbuzuje naději a v čem naopak strach? K výsledku voleb v
USA se u nás vyjádřilo již tolik lidí, že zrovna já asi jen velmi těžko
mohu přijít s něčím novým. Dokonce se mi tak vybavil jeden vtip mého
milovaného kreslíře pana Renčína, kde svatý Petr s Bohem koukají na
hlouček živě diskutujících lidiček a Bůh Petrovi říká: „Zajímavý
národ tihle Češi. Škoda, že nebyli při stvoření světa. Mohli poradit...“.

Sám jsem Amíkům zpočátku volbu právě z těchto dvou kandidátů moc
nezáviděl. Potom, mimo jiné díky jisté jednostranné mediální masáži,
jsem začal svůj názor měnit, fandit svým způsobem „slabšímu“. Navíc,
ač nejsem Američan a v USA jsem nikdy nebyl, i proto, že jsem Donaldu
Trumpovi více rozuměl. Paní Hillary pro mne byla opravdu již velmi ohraná
deska, se stále stejnou a již nesrozumitelnou skladbou. Ale to se přece
stává mnohým, co si z politiky vytvoří doživotní „šolich“.

Proto přiznávám, z výsledku jsem – ač bezvýznamný a daleko za oceánem
– zklamán nebyl. I když ten jejich systém volby lidmi a pak voliteli je pro
mne poněkud nepřehledný. U nás by už dávno byl mnohými intelektuály
jistě podroben zdrcující kritice. Co z toho bude, uvidíme. S panem Trumpem
se neznám a do hlavy mu nevidím. Natož těm, co ho budou ovlivňovat.
Ostatně podobně jsem se radoval, když po panu Bushovi juniorovi byl zvolen
alespoň pro mne sympaťák a ještě k tomu poprvé černoch pan Obama. Přesto
pak právě za něj došlo k takzvanému severoafrickému jaru a následné
migrační krizi. Za což mu neděkuji. Omlouvám se, že jsem již k americké
zahraniční politice značně nedůvěřivý. Podobně pak k jejich
ministryním zahraničí.....

Po celém světě se šíří názory, které u nás například reprezentuje
Tomáš Halík. Tvrdí, že vítězství Donalda Trumpa pro něj byl šok, a že
je to tím, že nevzdělaní lidé jsou manipulovatelní. Předvedl nám Trump
skutečně, že cestou k politickému úspěchu může být systematické
posilování toho, co je v lidech nejhorší? Lidé prý nejsou schopni vnímat
fakta, propadají se do nenávisti v důsledku nechuti k uprchlíkům,
homosexuálům a komukoli odlišnému. : Pan profesor Halík je bezpochyby velmi
vzdělaný člověk. To však neznamená, že nemůže být něčím šokován.
Takový prostě život je. Stejně jako platí, že lidé jsou manipulovatelní.
Nejen ti nevzdělaní, bohužel. Po staletí toho využívají nejen vladaři.
Ale i podvodníci, politici a dokonce i představitelé církve. Takže jistě
ví, o čem mluví. A bude-li, nedej Bože, kandidovat na hlavu České
republiky, možná se sám o něco podobného pokusí.

Nemohu však souhlasit s tím následujícím. Lidé ve většině nejsou
pitomci. Přestože si to dnešní takzvané elity a celebrity mnohdy myslí. A
paradoxně na tom mnohdy staví právě svou existenci. Zcela se jaksi
zapomíná na „mlčící většinu“. Ona totiž stále existuje! Pracuje
nebo se alespoň práci sehnat snaží. Platí poctivě daně, dodržuje mnohdy
i sebepitomější zákony – totiž nikoliv „všetci kradnů“. Také
uznává jistá morální pravidla, tradice. Stará se o svou rodinu, okolí.
Umí v případě potřeby pomoci. Skutečně trpícím, utiskovaným, své zemi
i národu. A s jistou nadějí volí.

Ale jelikož právě tito lidé si většinou pořád na něco nestěžují,
nepochodují polonazí ulicemi, tak se často na ně zapomíná. Nemluví se o
nich a k nim. Jsou moc obyčejní, nenápadní. Jenže i oni mají svou
trpělivost. A taky hrdost. Pak se však nedivme, že když si jich někdo
konečně všimne, osloví-li je – a ke všemu jejich jazykem, tedy
srozumitelně! – pak k překvapení těch rádoby elit zvítězí. Ty, co se
derou do politiky, by to nemělo šokovat. Ale inspirovat. Je-li pro ně
politika skutečnou službou a ne pouze výhodným doživotním „jobem“.

Existují i názory, že Západ čeká nacionalistická protiglobalizační
revoluce… Jenže další názorový proud říká, že politici tak dlouho
vnucovali lidem něco, co lidé nechtěli, ať už se jedná o práva menšin
nebo toleranci k imigrantům, že už těchto názorů mají dost. Lze říci,
kdo má pravdu? Obojí je pravda, pochopitelně. Přestože v tomto případě b)
předcházelo a). Jenom zabedněný hlupák si tuhle prostou rovnici nemohl
umět sestavit. Takže nevím, zda je vhodné jakkoliv argumentovat nějakou
nevzdělaností coby příčinou současné globální společenské krize.
Vždyť dnešní papaláši mnohdy mají vzdělání neskutečně prestižní.
Jenže sebelepší škola nikomu do hlavy nenatluče zdravý selský rozum.
Natož životní zkušenosti, narodí-li se a pak žije její absolvent v
jakémsi skleníku. Z vítězství Trumpa se radují všichni, kdo odmítají
imigranty. Lze říci, že tímto je definitivně jasné, že v Čechách si už
žádný politik, který to myslí vážně, nedovolí přijímat muslimy? Je
možné, že se lidé v Česku už naprosto zatvrdili? A vůbec obecně v
Evropě, viz názory CSU… Může se stát, že už nebudou chtít politici
riskovat případné problémy, které s imigranty přicházejí? Jenže další
informace svědčí o tom, že z Afriky stejně budou přicházet miliony
migrantů a že tomu nebude možno zabránit… Já bych to tak ani
nepřisuzoval vítězství pana Trumpa. Ještě uvidíme, jak se bude skutečně
chovat, až úřad prezidenta USA převezme. A co mu dovolí tamní mocní v
pozadí. Přání bývá otcem myšlenky – na to, prosím, raději
nezapomínejme. Kupříkladu o panu Obamovi jsme již mluvili.

U současných evropských politiků obrat, nastane-li vůbec, očekávám
spíše z daleko prostějších důvodů. Drtivé většině z nich jde „jen a
pouze“ o hlasy, tedy znovuzvolení. Nenamlouvejme si však, prosím, že by
zmoudřeli. Bohužel. Právě proto se obávám, že nás ještě obrovské
problémy s migrací znovu čekají. To pak bezpochyby jistě nahraje
radikálům a pochopitelně i populistům. Demokracie je v tomto prostě
poněkud děravá. Nečeká nás radostné období. Rád bych se mýlil.

Když si vzpomeneme na to, jak bylo veřejné mínění směrováno ještě
před dvěma lety, nebylo vůbec přijatelné přistupovat k složitému
problému migrace způsobem, jaký teď zcela otevřeně prosazuje Trump. Bude
politický mainstream přinucen otočit kormidlo? Jakou odezvu můžeme
očekávat v Evropě a v ČR? Znovu opakuji. Vyčkejme, prosím, alespoň do
jara příštího roku. A rovněž si připusťme, že přece jenom Amerika je
za mořem. Budou-li se konečně USA věnovat hlavně svým vnitřním
problémům a nebudou-li je zamaskovávat a řešit vyvoláváním konfliktů
jinde po světě, může se stát, že na africko-asijskou migraci zůstaneme v
Evropě sami. Ostatně což my tu latinsko-americkou řešíme? To znamená i
konkrétní a úspěšná opatření a kroky pana Trumpa v Americe naše
problémy nevyřeší. Od toho máme své papaláše v Bruselu, doma prezidenty,
kancléře a premiéry. V tomto ohledu proto zase až tak optimistický nejsem.
Hned v době sčítání výsledků hlasů při volbě amerického prezidenta se
řada lidí smála České televizi už proto, že bylo zřejmé, jak moc je
výsledek překvapil. Část veřejnosti podezírá média z toho, že nejsou
objektivní, že ubližují prezidentovi Zemanovi, že straní určitým
zájmům. Jak zvládají informovat o volbě lídra světové velmoci média,
ať už veřejnoprávní nebo soukromá? Myslíte si, že postupně zkusí
hledat jiný přístup, že nebudou tolik proimigrační a podobně? Začnou
být shovívavější i vůči názorům, které hlásají například nulovou
toleranci vůči menšinám či imigrantům? Je mi líto, ale v tomto názor „neurozené
veřejnosti“ na mediální honoraci sdílím. Nejen proto, že mezi ty „plebejce“
patřím. Nevidět to prostě nejde. Bohužel, vyhnout se tomu však také nelze.
Žijeme v době, kdy se na nás valí záplava informací. A jelikož televize
je, co se týče jejich vstřebávání, nejpohodlnější, „mocní“ by byli
pitomí, kdyby toho nevyužili. Žijeme v kapitalismu, kde vše je, bohužel, o
penězích. Na to nazapomínejme, ale pak se ani nedivme. Proto žádný
pozitivní obrat neočekávám. Možná by se alespoň nejen veřejnost měla
začít zajímat o to, kdo, kolik a za co zvláště ve veřejnoprávní
mediální instituci bere. A co má. Když už může používat tu mocnou
troubu šířící lásku, pravdu a spravedlnost. Možná by to bylo
zajímavější, než kolik stojí chlebíček v Parlamentu. A udivující....
Globalizace často bere lidem dobře placená pracovní místa a nová nemá kdo
vytvořit. Menší podniky zanikají a tak pracovní místa nenabízejí. A
zatímco ti majetnější mají víc, část veřejnosti chudne, o čemž se
samozřejmě raději nemluví. Bude vůbec někdo skutečně vážně hledat
řešení i pro lidi, kteří jaksi nepatří mezi těch pár vyvolených? Je
řešením, že se omezí mezinárodní obchod? Do jaké míry lidé
přestávají věřit finančnímu systému kapitalismu?

Omlouvám se, ale tohle je zřejmě otázka na neskutečně erudovaného a
přitom opravdu nezávislého, tedy nikým neuplaceného, ekonoma, sociologa či
analytika. Existuje-li někdo takový vůbec. Já to tedy nejsem. Možná proto
mne taky nikdo neuplácí. Mohu tudíž jedině souhlasit. Ale pochybuji, že se
v nejbližší době objeví nějaký nový Kristus. Který by se vrhl na
řešení tohoto bezesporu existujícího velkého problému. Dotyčný by
totiž dopadl stejně. Ukřižovali by ho. Pochopitelně ti, co na současném
stavu neskutečně vydělávají. Dokonce tolik, že na nějakém novém řádu
ani zájem nemají. Proč taky... Blíží se volby v Německu, ve Francii, v
Rakousku. V kontextu Brexitu, do jaké míry může nastat, že kandidáty typu
Trump budou volit i lidé v Evropě? Vyloučit to nelze. Je však otázkou,
zdali se podobní kandidáti vůbec vynoří. Ve vší úctě k panu Trumpovi
nezapomínejme, že je hlavně miliardář. Naplní-li vůbec kdy naděje,
které do něj vkládáme, bude to mimo jiné právě díky penězům, které do
svého „politického zrození“ mohl vrazit. Ne každý miliardář však
zaručuje, že mu jde hlavně a jedině o lidi. I když to tvrdí. Na to by
voliči neměli zapomínat. V USA se objevily bitky, protože spousta lidí
nedokáže přijmout osobnost nového prezidenta. A nemusíme chodit daleko, i u
nás určitá vrstva společnosti prezidenta Miloše Zemana snad až nenávidí.
Může skončit situace násilím v ulicích i v České republice? Něco se
děje a vůbec mi to nesedí. Pokud mne paměť neklame, když byl zvolen
poprvé pan Obama, k něčemu podobnému v USA od poražených příznivců
republikánů snad nedošlo. Přitom vyhráli ti nekonzervativní, v naší
terminologii tedy takzvaní „pravdoláskaři“. Jak vidno, být
konzervativním a tak i národně cítícím, ještě neznamená, že jste
radikálním, nedemokratickým. To, jak jistá výše jmenovaná menšina tam i
tady odmítá v klidu přijmout výsledek demokratických voleb, svědčí pro
obrovskou slabinu tolik propagované takzvané občanské společnosti. Pak se
ale nedivme, že titíž lidé se snaží likvidovat tradiční základy –
klasickou rodinu, národ, stát. Je Zeman svým způsobem „český Trump“?
Pan prezident mi promine, není. Nikoliv jen proto, že není miliardář a
nevládne velmoci. Ale uznávám, že v mnohém oproti době, kdy byl mým
stranickým předsedou, jako prezident otočil. Kdo ze stávajících českých
politiků je dle vás schopen u nás provést „národní revoluci“ jako
například Orbán v Maďarsku a získat masovou podporu voličů?

Omlouvám se, ale zatím nikoho takového nevidím. Asi ani já to nebudu,
přestože bych chtěl. Nikoliv jenom pro jistě škraloupy u nás v Lidovém
domě. Taky je tu ta Listina základních lidských práv a svobod. Ne, nejsem
právník. Natož ctihodný a ani vajíčkem nedotknutelný ústavní soudce.
Ale představte si, nikde jsem se v ní nedočetl, že většina kvůli
menšinám musí nechat na sobě dříví štípat? Já vím, jsem asi
nevzdělaný a tudíž manipulovatelný...

Trump vysílal poměrně pozitivní signály vůči Rusku, vyjádřil se i k
dění v Sýrii. Řada republikánů má ale postoj odmítavý. Jaký postoj
převáží a jaký byste si přál, aby převážil? Mimochodem v Moldavsku a v
Bulharsku teď vyhráli proruští kandidáti. Spousta lidí na Ukrajině se
bojí toho, že směr politiky USA bude spíš orientovaný na vnitrostátní
problémy USA… Jelikož jsem obyčejný a tím snad i normální člověk,
pochopitelně si přeji zklidnění protiruských nálad. Které se v poslední
době tak náhle a masivně objevily. Vůbec mne nebude štvát, když jak já,
tak děti našich dětí alespoň tady v Evropě dožijí svůj život bez
zničující války. Natož s Ruskem! Nevím, zdali jsem hned proto Putinův
agent. Jestliže ano, tak vězte, že nehonorovaný.

S nadšením bych přivítal, kdyby se jmenované mocnosti věnovaly spíše
svým vnitřním problémům. Mají jich dost. A vně pak jedině těm
společným. Zmírnění zřejmého nebezpečí pro svět vyžaduje jejich
spolupráci, ne věčné soutěžení. I když ani to nikdy zcela vymizet
nemůže. Jen tak na okraj připomeňme pokusy na EU...

Nerad bych byl neobjektivní, ale hlavně Američané často své vlastní
problémy řeší vrtáním se někde jinde. Rozvrtat cokoliv kdekoliv, na to
jsou vskutku machři. To kam se Rusové hrabou. I když se také „snaží“.
Jak to pak ve světě dopadá, je více než zřejmé. Asi to je odvážné
tvrzení, ale zopakuji ho. Jakoby nám najednou Saddám a Kaddáfí trochu
chyběli, nemyslíte?

U nás v České republice se stále debatuje o otáčení na Východ – má
tahle debata vůbec nějaký smysl, když jsme jednoznačnou součástí
určitých struktur? Mají tu problém lidé s oficiální linií NATO? A pokud
ano, je chyba na straně Severoatlantické aliance, nebo jde o vliv ruské
propagandy? Má, jak pro koho. O čem jiném by jistí politici a rádoby
budoucí politici hovořili? O svých předchozích chybách, opomenutích?
Čím by zastrašovali veřejnost, aby se co nejdéle neptala, proč jsme se tak
náhle dostali do současných malérů? A to přesto, že jsme všichni v NATO.
Dokonce i Albánie! A uvažuje se o Gruzii. Pokud vím, NATO je obranný pakt,
že? Brání nás však nějak před teroristy? Pominu-li fakt, že Turci
sestřelili ruský bitevník. Který ovšem útočil nikoliv na Turka, ale
právě na jmenované teroristy. Které nejspíše sami vyzbrojujeme a pak
nazýváme „umírněnou opozicí“. Proto hned pilota zamordovali...

Ještě že si z nich alespoň v tomto naše současná opozice, která jim
zčásti fandí, nebere příklad. To by pak hlavně pan Babiš měl s panem
Kalouskem, místo kvádra oděným v plné polní a po zuby ozbrojeným, ve
Sněmovně větší problém. Než když takhle jen stále dokola opakuje
pořád to samé.

V souvislosti se 17. listopadem, zkusme situaci u nás shrnout. Když Václav
Havel říkal, že musí pravda a láska zvítězit nad lží a nenávistí, kdo
tady šíří pravdu a kdo tady lže? Kdo šíří společenské smíření a
kdo nenávist? A kdo politicky směřuje nahoru a kdo dolů?

Neuražte se, to by bylo na dlouho. To už je samostatné téma. Možná až na
bakalářskou práci z politologie. Ne v Plzni, ale u pana kolegy profesora
Fialy. Byl by určitě zvláště na socana přísný!

Ale taky bych v rámci upřímnosti musel zabrousit i do vlastních řad. A tam
mám už tak vroubků a černých puntíků až plno. Obecně řečeno,
šiřitelů nepravd, polopravd a až nenávisti najdete moc a moc. Jenže snad
stále platí, že tak dlouho se chodí se džbánem pro vodu, až se ucho
utrhne. Já stále věřím, že ta již výše zmíněná „slušná mlčící
většina“ není blbá. Voliče bych proto nepodceňoval. Podívejme se
překvapivě na Ameriku...

Sakra práce, no nevyznělo alespoň tohle optimisticky? Tak snad tentokrát
nebudu obviněn, že šířím blbou náladu. „A tak to ma byť“, jak by
řekl nebohý nadporučík Mazurek z Černých baronů. Dokonce i velitel
odloučené roty měl svou čest a za chybu zastřelil sebe. Ne velitele svých
čet. Ale to už je taky jiný příběh. Tak alespoň doufejme, že 77 let po
17. listopadu 1939 a 27 let po tom v roce 1989 u nás arogance a vulgárnost
nezvítězí nad lží a nenávistí. Když už ta pravda a láska stále váhá.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Putin označil gubernátorství Saakašviliho za urážku obyvatel Oděsy

Gubernátorství Michaila Saakašviliho bylo urážkou obyvatel Oděsy a všeho
ukrajinského lidu, soudí ruský prezident Vladimir Putin.

„Je to prostě plivanec, urážka obyvatel Oděsy i všeho ukrajinského lidu.
Nevybavili mu dokonce ani pracovní vízum do USA. Univerzity, ve kterých mu
chtěli najít práci, mu ale stálou práci nabídnout odmítly. Ale povinnosti
gubernátora Oděsy vykonávat může! Cožpak tu nemají slušné a čestné
profesionální Ukrajince, kteří by mohli tuto práci konat?" prohlásil Putin
v interview pro režiséra Olivera Stonea pro film Ukrajina v ohni, když
komentoval jmenování Saakašviliho gubernátorem Oděské oblasti, kvůli
čemuž dostal bývalý gruzínský prezident ukrajinské občanství.

Později podepsal prezident výnos o odvolání Saakašviliho. Bývalý
gubernátor prohlásil, že hodlá usilovat o vyhlášení předčasných voleb
do Nejvyšší rady a vytvořit na Ukrajině svou vlastní politickou sílu.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Rituály k oslavě „svaté Angely“, boj se přiostří… Odborník o tom,
jak to dopadne v Německu a co bude dál s Merkelovou

ROZHOVOR „Po ztroskotání trojkoalice se začínají v SPD ozývat hlasy, že
odmítnutí velké koalice CDU/CSU/SPD by ze strany sociální demokracie přece
jen nemuselo být definitivní. Předseda SPD Schulz, který byl hlavním
zastáncem přechodu SPD do opozice, se dostane pod velký tlak, aby ustoupil;
Němci by strašně neradi přišli o svou pověst superstabilní země, kde se
po volbách vždy vláda sestaví,“ říká historik a analytik Institutu
Václava Klause Aleš Valenta, který je znalcem Německa. Pozice Angely
Merkelové je dle něj pevná.

Zdá se, že jednání o koalici CDU/CSU, FDP a Zelených ztroskotala. Proč?
Kde je hlavní důvod?

Hlavní důvod tkví ve sporu FDP a Zelených o příchod rodinných
příslušníků stávajících azylantů do Německa, což FDP zásadně
odmítala. Svou roli patrně sehrála i neshoda obou stran ohledně přechodu
aut na elektrický pohon – Zelení chtěli prosadit zákaz benzínových
motorů již od roku 2030, což bylo pro liberály jako zastánce aspoň dílem
tržního hospodářství nepřijatelné. : Angela Merkelová hovoří o
předčasných volbách. Ty by ale prý pomohly AfD a FDP… Takže co se bude
dít dál?

Po ztroskotání trojkoalice se začínají v SPD ozývat hlasy, že odmítnutí
velké koalice CDU/CSU/SPD by ze strany sociální demokracie přece jen
nemuselo být definitivní. Předseda SPD Schulz, který byl hlavním zastáncem
přechodu SPD do opozice, se dostane pod velký tlak, aby ustoupil; Němci by
strašně neradi přišli o svou pověst superstabilní země, kde se po
volbách vždy vláda sestaví. Mimoto průzkumy ukazují, že v případných
nových volbách by CDU, CSU i SPD hrozily další ztráty. V celém politickém
systému se formuje obrovský tlak, aby se předčasnými volbami nepřihrály
další hlasy pro AfD. Tomu budou chtít nakonec všichni (možná s dílčí
výjimkou FDP) za každou cenu zabránit. Co to celé znamená pro Angelu
Merkelovou? Nebude již dále kandidovat? Udrží se?

Merkelová sedí pevně ve své pozici; v uplynulých letech s pomocí svých
spojenců odstranila veškeré konkurenty v CDU, její pozice je v tuto chvíli
stále ještě neotřesitelná. Pomáhá jí ovšem její absolutní neschopnost
sebereflexe, neúspěch klidně označí za úspěch a může se spolehnout, že
až na pár zanedbatelných hlasů (Mladá CDU) bude v CDU klid. CDU je strana,
jež se za Merkelové proměnila v monolit, který horlivě markýruje
vnitrostranické postupy, ale v realitě panují uvnitř poměry, které se
nepříliš liší od „vnitrostranické demokracie“ v KSČ. Sjezdy CDU
neslouží k výměně kritických názorů, ale – jak napsal dobrý znalec
vnitřních poměrů v této straně – k rituálu oslavy „svaté Angely“.
Jaký dopad může mít jistá nestabilita v Německu na Evropskou unii?
Neoslabí se motor Macron–Merkelová, když ani Macron nemá úplně dobrou
pozici?

Europolitici v celé Evropě se pochopitelně obávají německé nestability,
protože polototalitní spolek jménem EU drží pohromadě jedině osa Paříž–Berlín.
Ale obávat se nemusejí, Německu zdaleka nestabilita nehrozí, i když se o
tom píše a ještě nějakou dobu psát bude.

Frauke Petry byla příliš ambiciózní. Její názory se navíc měnily podle
situace ve straně. Kdysi byla napadána za extremní nacionalismus, poté se
obrátila proti národoveckému křídlu a nakonec začala koketovat s
estasblishmentem. Ale především přecenila svoje síly. Nyní je celkem
zřejmé, že až jí vyprší čtyřletý mandát, v politice skončí – nebo
skončí v CDU... Její „Modrá strana“ je směšný, naprosto beznadějný
projekt. : Nová šéfka AfD Alice Weidelová přiznala, že je lesba. Také
pracovala pro Goldman Sachs. Tak jak to tedy je? AfD se posunula více k „ultrapravici“,
nebo k neomarxismu?

Weidelová je v současnosti spolupředsedkyní parlamentní frakce AfD,
předtím byla zvolena do dvoučlenného týmu pro vedení volební kampaně.
Její volba vzhledem k homosexualitě a především k výchově dítěze s
jinou ženou je pro stranu, hlásící se k tradičním rodinným hodnotám,
naprosto nepochopitelná.

Ale jsme v Německu. AfD je stranou rozumných lidí, ale přece jen Němců,
kteří si za několik posledních desítek let zvykli na to, že kulturní
revoluce se stala samozřejmou součástí německé reality. To mimo jiné
znamená, že homosexuální partnerství (od června letošního roku též dle
zákona i manželství) je tam něčím docela normálním, a to zřejmě i pro
mnoho lidí v AfD. Alespoň jsem nezaznamenal žádný výraznější odpor
proti volbě Weidelové v jejích řadách.

Pak tu může u některých politiků AfD hrát roli ještě další důvod: AfD
je často napadána jako homofobní a protiženská strana, jakkoli je to
absurdní (ale absurdita je už dávno součástí německé politické reality),
takže volbou homosexuální ženy do čela strany se aspoň některým těmto
kritikům mohou „zavřít ústa“. Petra Bystroně z AfD sledovala bavorská
kontrarozvědka zhruba pět měsíců. Důvodem byla podle německých médií
opakovaně vyjadřovaná sympatie vůči organizaci Identitární hnutí
Bavorsko (IBB), které „vykazuje silnou příbuznost s nacionalistickou
ideologií krajní pravice“. Čtyřiačtyřicetiletý politik, který
sledování považoval za předvolební podraz bavorské CSU, pod níž spadá
tamní ministerstvo vnitra, se kvůli tomu obrátil na soud. Nyní bylo
sledování ukončeno. Co vypovídá celá věc o Německu?

Bystroňovo sledování rozvědkou kvůli jeho sympatiím k identitárnímu
hnutí má dvě stránky. Zaprvé prozrazuje, že v onom domněle vzorném
demokratickém Německu je vnitřní rozvědka zneužívána k politickým
cílům ve prospěch kartelových stran. Není to zdaleka první případ;
kdykoli v minulosti „hrozilo“, že by se do Bundestagu mohla dostat nová
pravicová strana, nasadil establishment tuto rozvědku, tedy Úřad pro ochranu
ústavy, jak se to přesně jmenuje, a ta svým sledováním vypálila dotyčné
straně cejch pravicového extremismu, který ji nakonec zahubil. U AfD to
kartelovým stranám a celému systému poprvé nevyšlo. Bystroň přestal být
sledován patrně proto, že se dostal do parlamentu. Toho se Úřad zřejmě
zalekl.

Druhý aspekt se týká oněch identitářů. Skupina mladých lidí, kteří
formou různých recesistických akcí, jako například spuštěním
transparentu ze střechy Braniborské brány, protestuje proti výprodeji
národní identity evropských národů, ale je považována v Německu div ne
za ohrožení bezpečnosti státu. Máloco může lépe ilustrovat hloubku
odvratu Němců od všeho, co jakkoli souvisí s národem, s jeho minulostí,
tradicemi a tak dále. Hovoří se o tom, že u nás je ohrožena západní „liberální
demokracie“. Může být ale pro nás Západ vzorem? Například Marine Le
Penová je stíhána za to, že na Twitteru zveřejnila fotografie popraveného
amerického novináře Jamese Foleyho Islámským státem, včetně uříznuté
hlavy. Ve Spojeném království byl pokutován muž, který veřejně četl
vyjádření Winstona Churchilla o islámu. V Německu byl žurnalista Michael
Stürzenberger odsouzen k šestiměsíčnímu podmínečnému vězení za
zveřejnění (jinak z veřejných zdrojů dostupné) fotografie, na níž si
jeruzalémský muftí Hadž Amin al-Hussejní podává ruku s Adolfem Hitlerem.
Od 1. října platí v Německu zákon, podle nějž jsou sociální sítě jako
Facebook, YouTube nebo Twitter povinny do 24 hodin odstranit ze svých stránek
„kriminální obsah“, například „pomluvy“, a to bez ohledu na to, zda
jsou zveřejněná fakta pravdivá či nikoli. Pokuta může dosáhnout až
padesát milionů eur…

Západ už dávno vyměnil svobodu za rovnost a takzvanou sociální
spravedlnost. Svoboda je pro západní politiky a filozofy už jen trapnou
vzpomínkou na doby, kdy stát nebral lidem polovinu jejich výdělku,
nepřerozděloval polovinu národního důchodu a nemíchal se lidem do jejich
soukromých životů.

Německý zákon, který zmiňujete (se strašným názvem
Netzwerkdurchsetzungsgesetz), není nic jiného než začátek cenzury internetu.
A to si myslí zdaleka nejen vyhranění kritici vládnoucího systému. V
Německu nepanovala plná svoboda slova ani předtím, protože plná svoboda
mínění je jen tam, kde není člověk za vyslovení svého názoru nijak
postižen – tedy nejen tím, že ho nezavřou do vězení, ale ani tím, že
není společensky ostrakizován, vyhozen ze zaměstnání, předvolán k
nadřízenému, aby se „ospravedlnil“. Kromě toho vězení (ale už i to
možná úplně neplatí – viz příklad, který jste uvedl) nic z toho v
Německu neplatilo a neplatí. Naprostá většina soukromých i
veřejnoprávních médií v Německu zastává vyhraněně levicově
liberální názor a napadá každého, kdo je „napravo“. Obávám se, že
po vstupu AfD do Bundestagu by se tato mrazivá atmosféra „boje proti pravici“
mohla ještě přiostřit.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Polsko promluvilo o začátku umísťování praporu NATO na svém území

Polský ministr obrany Antoni Macierewicz promluvil o začátku příjezdu
vojáků mnohonárodního praporu NATO na území země. O tom informují noviny
Gazeta Prawna.

„Jejich rozmístění už začalo. V lednu, pravděpodobně, dokončíme
jejich ubytovávání," prohlásil polský ministr obrany.

Dále informoval, že jednotky se budou nalézat ve městě Orzysz (Varmijsko-mazurské
vojvodství hraničící s Kaliningradskou oblastí).

18. září tohoto roku bylo informováno, že rozmístění dodatečných
čtyř praporů v Polsku, Estonsku, Litvě a Lotyšsku je naplánováno na
květen roku 2017, některé jednotky ovšem budou zařízeny rychleji.

Rozhodnutí o zformování čtyř dodatečných praporů pro zadržování Ruska
bylo učiněno na summitu Severoatlantické aliance ve Varšavě. Do Lotyšska
pošle vojáky Kanada, do Litvy Německo, do Estonska Velká Británie a do
Polska USA. Každý prapor bude tvořit tisíc vojáků a důstojníků.

Moskva opakovaně prohlašovala, že přibližování vojsk NATO ke svému
území chápe jako ohrožení své bezpečnosti.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Prd z toho, umělci. Do všeho kecat. Nezávislý poslanec uzavírá „týdny
neklidu“ a kauzu Brady

ROZHOVOR „Petr Gazdík si polechtal ego, když byl za superstar na náměstí,
umělci plácli do vody a prd z toho.“ Poslanec Petr Adam komentuje události
posledních dní, kdy se, „jak je u nás běžné, vlk opět nažral a
společnost o něco více rozdělila“. V rozhovoru pro ParlamentníListy.cz
vysvětluje i to, proč se umělci domnívají, že mohou do všeho kecat.
Zároveň podotýká: „Víte, dřív, před staletími, byl komediant tou
nejnižší společenskou vrstvou, čekal před branami města, jestli jej
vůbec vpustí.“

Zdá se, že emoce se v naší zemi alespoň částečně uklidňují. Jak byste
s odstupem času vůbec zhodnotil události okolo návštěvy dalajlámy,
politické hádky kolem ní, „kauzu Brady“ a výzvy umělců k neklidu?

... a čo vy si predstavujetě pod takým pojmom „absurdný“. Asi žádné
slovo jako absurdita nevystihuje celou tuto záležitost lépe. Protože
neinklinuji ani k těm, kteří jsou označováni za kavárnu, a ani k těm,
kteří budou pana prezidenta vynášet do nebes za každou cenu, rozhodl jsem
se i bez emocí vytvořit časovou osu událostí tak, jak následovaly, a
použil jsem pouze doložitelná fakta. Žádné emoce či náklonnosti ke
komukoliv. Výsledkem bylo, že celá aféra se nedá nazvat jinak než uměle
vytvořenou bublinou, která posloužila svému účelu a pak potichoučku
splaskla. Jak je u nás běžné, vlk se opět nažral a společnost se zase o
něco více rozdělila. Petr Gazdík si polechtal ego, když byl za superstar na
náměstí, umělci plácli do vody a prd z toho.

Česká veřejnost včetně politické scény je opět, jak říkáte, o něco
víc rozdělená. Jedna strana tvrdí, že naše špičková politická
reprezentace udělala dobře, když vydala prohlášení, kde se distancovala od
návštěvy dalajlámy, a že oficiálně se s ním nesetkávají ani politici
významných západních zemí. Druhá strana naopak říká, že zbytečně
poklonkujeme Východu a i ministři bez ohledu na pravidla diplomacie se mohou
setkávat, s kým chtějí. Komu tedy věřit?

Blíží se volby, a tak naše politická scéna musí být rozdělená. A v
době, kdy se přestalo snadno dělit na levici a pravici, je třeba hledat
zástupné problémy a dělit se donekonečna na nich. Jak by jinak voliči
poznali, koho mají vlastně volit? Prakticky nikdo už nemá žádný program,
veškerá politická prohlášení se smrskla pouze na to, mít na danou věc
nějaký názor. Žádné nové myšlenky, žádná evoluce ideologií. Jen
příklon tam či onam na základě nějakého sociologického průzkumu. Takhle
ale nejde vést ani firmu, ani stát a ani nic jiného. Musím mít vizi,
koncepci a musím si stanovit cíle a podle těchto cílů zvolit tu nejlepší
cestu pro co největší množství obyvatel, a přitom se postarat o všechny,
kteří pomoc potřebují. Takhle jednoduché to je, a přesto je to nad síly
našich politických reprezentací. Tím se dostávám ke druhé části vaší
otázky. Měl „dopis čtyř“ vzniknout, nebo ne? Inu, vládní politika je
pro obchodní spolupráci s Čínou, a je-li tato spolupráce přínosem pro
české občany, nechť ji podporujeme, jak to jen jde. Má-li tam být přínos
jen pro nějaké jednotlivce, pak je to vrcholně podezřelé. Já osobně v
obchodní spolupráci se zemí, jako je Čína, problém nevidím. Jako každá
země má svoje klady a zápory. Systém je tam nastavený tak, aby fungoval pro
1,7 miliardy lidí. Co na tom chceme kritizovat? Vždyť my tady se ani
neshodneme, jestli kouřit nebo nekouřit v restauracích. V našich
představách o fungování takové země prostě musíme vzít v úvahu i její
ohromnou velikost. A co se setkání s dalajlámou týče, poněkolikáté
musím zopakovat. Je-li to setkání s duchovním vůdcem, pak jedině
neoficiální a v soukromí – jsme sekulární stát a náboženství v
politice nemá co dělat. Chce-li se s ním setkat někdo politicky a
oficiálně, pak vznikne problém. Kdo jej do jeho úřadu zvolil? Kritizujeme-li
Čínu za nedemokratičnost, pak dalajláma neprošel demokratickým procesem a
nebyl volen lidmi a je třeba na to brát zřetel.

Nejen příznivci prezidenta Zemana si libují, že „český Majdan“ se
nezdařil a že to pražské elity s protesty poněkud přehnaly. Má tato
část veřejnosti pravdu? A jak vůbec posuzujete vystoupení Vojtěcha Dyka,
Jiřího Bartošky či Jana Krause? Byli ve svých názorech poněkud mimo,
anebo uspěli a zažehli potřebnou jiskru? Co říci na názory některých
lidí, kteří například doporučují těmto „revolucionářům“ vyjet do
ekonomicky slabších regionů, aby se dostali do reality a poznali skutečné
problémy obyčejných lidí…

Rozhodně na těch radách něco je, protože s realitou, obávám se,
někteří z nich neměli tu čest hodně dlouho. Ale nemám nic proti jejich
iniciativě. Chtějí-li stávkovat, ať stávkují. Předpokládám, že pan
Bartoška nechá stáhnout z TV reklamní spoty, ve kterých vystupuje, a
vrátí peníze. Zařídí, aby jim z takového období nešly tantiémy, když
stávka, tak pořádná. Kdyby stávkovali krátce, mohlo by se ale stát, že
si toho nikdo nevšimne a že na život běžného občana to nebude mít tak
drastický vliv, jak asi sami čekají. Tyto výzvy už jaksi patří k
českému politickému folklóru. Nikým nezvolená, rádoby morální elita
národa se čas od času rozhodne, že svět se nevyvíjí podle jejich
představ a pocítí touhu o tom dát veřejnosti vědět. Problém je v tom,
že doba se mění. Víte, dřív, před staletími, byl komediant tou
nejnižší společenskou vrstvou, čekal před branami města, jestli jej
vůbec vpustí. A byl rád za almužnu, které se mu dostalo. Nyní naše i
světové „hvězdy“ vydělávají neskutečné peníze, a to jim dává
určitý pocit, že do něčeho mohou i kecat. Mohou, ale neměly by toho
zneužívat, právě tak jako pan Kraus. Nevím jak vy, ale já, když si
objednám nějakou službu, za kterou platím, očekávám, že mi ji ten
člověk dodá, co jsem si najal. A dodá mi ji tak, jak jsem chtěl, v
požadované kvalitě. A nemyslím si, že by TV Prima přesně takovou službu
po panu Krausovi chtěla. A když se jí nelíbí, co dostala, tak se na ni
vrhne celá tato smečka a obviní ji z cenzury? Takhle by to asi chodit nemělo...

K těm výdělkům dodám jen to, že ze mě rozhodně nemluví závist a že to
ani není problém u většiny populace. Jen se domnívám, že existence herců
a umělců miliardářů je ve světě, kde umírá, tuším, 30 tisíc lidí
denně hlady, poněkud nepochopitelná. Svět, kde učitelé, aby se uživili,
musejí mít dvě zaměstnání, a kde se lékařské péče nedostává všem,
takový svět by se měl vážně zamyslet nad svým žebříčkem hodnot.

Když sedl prach a situace se částečně uklidnila, lze říci, že
prezidentovi ubylo alespoň pár procent popularity? Jinak, v různých
debatách se objevila myšlenka: Zemanovo vzezření, Zemanova mluva, Zemanovy
politické přešlapy a skandály jsou pro jeho méně majetné voliče něčím,
čím jejich prezident bojuje „proti těm nahoře“. Tedy proti některým
vzdělancům, „kavárně“ či umělcům. Co je na tom pravdy?

To nedokážu posoudit. Prezident Zeman zcela naplňuje moje očekávání,
která jsem měl. Ať již ta pozitivní, tak ta negativní. Určitá
obhroublost k němu vždy patřila, ale myslím si, že ve funkci prezidenta se
mohl v několika případech mírnit. Na stranu druhou, staré české
přísloví praví, že na hrubý pytel hrubá záplata. A tou on rozhodně je.
Pak jsou zde názory, se kterými se nemohu ztotožnit z principu. Nemám rád
politiky, kteří zneužívají současné mezinárodní politické situace pro
zisk svých osobních bodů. Používají při tom totiž manipulaci s fakty,
která má jediný cíl. Zvyšovat strach a pocit ohrožení ve společnosti, a
to je nástroj velice nebezpečný. Vystrašená veřejnost se totiž mnohem
snáze přikloní k radikálnějším řešením a ta podle mého názoru nejsou
ta správná. V minulosti bychom našli mnoho příkladů, kdy se proti sobě
postavili sousedi, kamarádi a kolegové, prakticky ze dne na den a skončilo to
ohromnými masakry. Neříkám, že se to stane, ale že nálady ve společnosti
jsou různé a slovní přestřelky čím dál tím vyhrocenější.

A podle mého názoru by tu měla politická reprezentace spíše uklidňovat,
než radikalizovat. Měla by kultivovat a upřímně i trošku vychovávat.
Prostě vést dobrým příkladem. Ale to se neděje. Možná to bude tím, že
skutečná elita tady žalostně chybí a my tu máme harcovníky, kteří tu
jsou 25 let, věčné amatéry, aktivisty a pak skupinku poblázněných
populistů.

A jak podle vás rozjel svou prezidentskou kampaň Michal Horáček? Řekl, že
chce slušnou politiku, že chce být prezidentem naslouchajícím všem
občanům a že objede republiku, aby zjistil, co lidé chtějí. Je to pro
začátek dost? Odpor vzbudilo například to, že si vzal na pomoc Magdu
Vášáryovou, která dlouhodobě nadává českému národu za postoj k
uprchlíkům. Neuškodí mu to? A co Horáčkova minulost? Za komunismu byl
veden jako „domácí dělník“, a přitom dělal kšefty v sázkách.
Neobrátí se to proti němu?

Dělá přesně to, co může fungovat, ale já tím opovrhuji. Objíždět
republiku s tím, aby zjistil, co si lidé myslí, a aby to posléze mohl jim
samým opakovat, mi připadá jako velice primitivní, ale velice účinné.
Nicméně na to, aby situaci v ČR někam posunul, to jaksi není. Je to
nástroj k dosažení cíle, a tím cílem je posadit se na Hrad. Bohužel už
teď je jasné, že budeme svědky té nejodpornější kampaně v historii.
Soudím tak podle intenzity a špíny, ve které začala. Trend je nastaven,
máme se na co těšit. Já pana Horáčka nemohu nijak soudit, nejsem
obeznámen s jeho názory. Jsem ale přesvědčen, že v brzké době budeme
postupně seznamováni s mnoha dalšími jmény, která budou chtít proniknout
na Hrad, a obávám se, že se občas ani nebudeme stačit divit. Možná by
nebylo na škodu přemýšlet o někom, kdo není zatížen jakoukoliv
minulostí. Protože ať už někoho máme rádi nebo nikoliv, právě minulost
bude to, o čem se bude nejvíce diskutovat. O jednom se bude říkat, že byl
estébák, o dalším, že vekslák a tak dále. To nejsme schopni v této zemi
najít někoho, vůči němuž polovina lidí nebude cítit až nenávist?

Miloš Zeman vyzval Daniela Hermana k odchodu z vlády a označil ho za lháře,
pokud jde o kauzu Brady… Dokonce uvažuje, že vyzve premiéra, aby Hermana
odvolal. Řekl též, že akce na Staromáku byla zneužitím státního svátku.
Čili oklepal se už prezident Zeman z rádoby aféry, která vypadala pro něj
zpočátku velmi vážně? Přešel do protiútoku?

Prezident se rozhodně oklepal, dokonce myslím, že tím ani nijak zásadně
nebyl zasažen. Lež má totiž krátké nohy a v tomto případě též i dosti
vysoké čelo pana ministra. Pan Herman se podle mého názoru historicky
znemožnil, jak říkal pan Werich. Pravdou je, že tak měl učinit ihned po
setkání se Sudetoněmeckým landsmanschaftem. Akce na náměstí byla
nutností pro lidi kolem Starostů. Ti potřebují neustále točit svůj „úspěch“
ve volbách a nutně potřebují zachovat určité momentum, setrvačnost, tak
aby jejich voliči neměli tendenci ke škubnutí zpátky k TOP 09. Proto také
Starostové převzali kalouskovskou rétoriku a názvosloví. Současně
akcentaci „křesťanství“ a podobných věcí. Ve výsledku je to jen
změna jednoho hráče v poli za jiného. Topka nemá obecně vzato lidem co
nabídnout, a to především personálně.

Politika jede dál a rány schytává nyní především premiér Sobotka. V
dopise, kterému se komentátoři diví či smějí, svaluje vinu za neúspěchy
ČSSD na Zemana či na ministry, kteří budou muset byt obměněni. Preference
strany se řítí dolů, Babiš má už dvojnásobek. Sobotka v minulých
týdnech nestál jednoznačně za Zemanem, přitom dál drží dobré vztahy s
Čínou. Neuspokojil ani Zemanovy příznivce, ani „kavárnu“. Co mu takové
jednání přinese? Co bude dál s ČSSD? Zeman ho označil za neúspěšného
politika, měl pravdu?

Sobotkova expirační doba je u konce, určitě se nestane, že by po dalším
volebním sjezdu zůstal předsedou. Jsem dalek tomu, abych kolegům v ČSSD
radil, ale rozhodně ve svém středu najdou několik jmen úspěšných
sociálnědemokratických politiků, kteří třeba svůj hejtmanský mandát
obhájili. Myslím si, že česká politika potřebuje ČSSD. Je to strana,
která je založena na bránění hodnot pro 100 procent obyvatel. Ano, v
principu to tak může být, ale jaká témata dnes ČSSD hájí? Jaká je její
ideologie? Jaká je ta vize, o které jsem mluvil? Nikdo neví. ČSSD působí
jako všichni ostatní – naprosto impotentně a v tuto chvíli se bohužel
tyto negativní aspekty střetávají v pozici předsedy. A tím, že hledá
chybu všude jinde než v sobě, tomu rozhodně nepomáhá.

Co se může stát 17. listopadu? Zemanovi příznivci tuší, že přijde pokus
o „násilné svržení prezidenta“. Přijde, nebo to budou jen prostě
demonstrace proti Zemanovi? Pomůže vlastně „antizemanovské frontě“
svolání „dalšího Staromáku“? A budou se aktivizovat i Zemanovi
příznivci, nebo patří k mlčící, ale volící většině, která na
nějaké demonstrování kašle?

Stát se může leccos. Může dokonce i sněžit. Ale jestli Bartoška s Dykem
zahájí ostrou ofenzivu a spustí opravdu nekompromisní letákovou kampaň,
může být výsledek dramatický. Ne, teď vážně. Opravdu se dá čekat
ledasco, protože strýčkem Bradym to určitě nekončí. Myslím si ale, že
vítr z plachet se těmto revolucionářům poněkud vytratil. Je to i o
vůdčích jménech. Jak lidé viděli v té cenzurované show, kdo jsou ti, za
něž by měl jít národ do ulic, došlo k uklidnění. Kdo by šel
demonstrovat za Rumla, Žantovského, z té další výzvy za Kocába a Kalvodu?
Co to je za lidi? Kde se zase 15 let schovávali a co jim dává právo teď
národu vzkazovat, že je třeba změny? Právě kvůli chování těchto lidí
v devadesátých letech zde máme reprezentaci, jakou máme. To oni jsou
součástí politické evoluce. Nejsou řešením rovnice, jsou její
součástí. A jsou jednou z příčin, proč jsou lidé tak naštvaní.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist