Question:
Smrtelný odkaz loutky Havla. Svazáci v mercedesu, fanatické neziskovky.
Normální člověk aby skočil pod vlak. Polistopadová realita očima
ostravského barda

ROZHOVOR O „smrtelném“ odkazu Václava Havla mluví publicista Petr
Sedláček. Popisuje „vznik naprosto obskurních neziskových organizací,
protestujících proti všemu normálnímu, nakonec i proti tomu, že má chlap
penis a jestli je k tomu ještě bílý heterosexuál, tak by měl podle nich
rovnou skočit pod vlak“. V rozhovoru pro ParlamentniListy.cz spočítal
vojenský arzenál a vysvětlil naši strategii pro zajištění
obranyschopnosti země: „Máme asi deset tanků, pět letadel, nejsem si jist,
jestli nějaké střelivo a zimní výstroj pro všechny vojáky. Naši
nejúčinnější zbraň však momentálně vidím ve schopnosti našich
většinově zvolených zástupců vždy spolehlivě najít ten správný
řitní otvor, jehož optikou budou sledovat svět.“

V souvislosti se 17. listopadem, zkusme situaci u nás shrnout. Když Václav
Havel říkal, že musí pravda a láska zvítězit nad lží a nenávistí, kdo
tady šíří pravdu a kdo tady lže? Kdo šíří společenské smíření a
kdo nenávist? A kdo politicky směřuje nahoru a kdo dolů?

Václav Havel toho napovídal hodně. Vracet se k tomu, je vcelku zbytečné,
protože se ve všem naprosto mýlil, tedy v tom lepším případě, pokud to
nebyl zlý úmysl, a byl podle všeho pouze nastrčenou loutkou. Kdyby tehdy na
balkon Melantrichu vystrčili místo něj medvěda vycpaného pilinami, za
jehož zády by Marta Kubišová zapěla svou Modlitbu, tak by to sice vypadalo
všelijak, ale prezidentem by byl on. Jeho odkaz je pro společnost naprosto
smrtelný, protože neumožnil společenskou změnu dokonat tak, jak byla
potřeba – absolutním odstavením komunistů ze všech pozic, se kterými,
jak se zdá, měl on a jeho parta, hodně věcí dopředu domluveno, „aby se
toho až tak moc zase nestalo“. A nastartoval takzvanou „nepolitickou“
politiku – v konečné a nynější fázi vznik naprosto obskurních
neziskových organizací, protestujících proti všemu normálnímu, nakonec i
proti tomu, že má chlap penis a jestli je k tomu ještě bílý heterosexuál,
tak by měl podle nich rovnou skočit pod vlak. Tedy hned potom, co učiní
řádnou veřejnou sebekritiku, při které se nejméně dvakrát pokusí
upálit a vykastrovat.

Podstatou toho všeho však bylo vyšachovat, anebo alespoň omezit moc řádně
volených zástupců politických stran lidmi a skupinami, které se prohlásí,
nebo byli jím prohlášeni, za elity a budou ve státě určovat, co se smí a
co nikoliv, ovšem bez jakékoliv zodpovědnosti – tu přenechají těm
voleným. Těm, a jejich voličům, by byla určena role pouze vykonavatelů
jakýchkoliv myšlenek šéfů těchto skupin, které mají navíc nadnárodní
charakter.

Sečteno podtrženo, jedná se o naprosté torpédování zastupitelské
demokracie ve svobodném demokratickém státě, který má být bez milosti
rozvrácen a vytvořena nová společnost, kde se již volit nebude, a tyto
elity budou mít dědičný nárok na vládnoucí funkce, nebo budou určovat
kdo je k vládnutí vhodným a kdo nikoliv. Takovým předstupněm měla a má
být neomarxistická, nyní se rozpadající Evropská unie, kde by se navíc
jakákoliv jiná než povolená myšlenka trestala. Vidíme to dnes v různých
pokusech o cenzuru, či dokonce o likvidaci, zatím „pouze“ profesní či
společenskou, těch nepohodlných.

Co se různých „nenávistí“ týká, tak jsem se ihned po přečtení
otázky kouknul z okna kanceláře a nic jsem tam neviděl. Je to spíše o
nějakých ideologicky obarvených partách, které se nenávidí, z nichž se
jedna dostane do médií pouze tehdy, když se jich tak dva až tři tisíce
sejdou někde na náměstích, no a zástupci té druhé jsou například v ČT
veleváženými hosty. Netřeba hádat, která je která. Nyní mne asi hodně
lidí nebude mít rádo, ale problém je v tom, že ani jedna není ta pravá,
ale na to většina velice brzy přijde sama. Zatím to vypadá, a u toho to asi
také zůstane, že když by se fakt mělo něco dít, tak to zůstane u střetu
asi hlavně nějakých pražských znepřátelených „folksšturmů“, které
se zmlátí tyčemi od vlajek a u pár vytlučených výloh.

Bývalý předseda SSM Vasil Mohorita tvrdil v rozhovoru pro Blesk, že byl
jedním z lidí, který stál za změnou poměrů u nás a ve východním bloku.
„Nezapomínejte, že 17. listopad chystala jedna skupina vedení totalitního
státu pod vedením sovětských struktur. A že šlo o pokus posílit
socialismus, a tedy i totalitní moc, a že jsem jim to svedl z jejich
naplánované cesty, s čímž nepočítali,“ uvedl mimo jiné. Co si o tom
myslíte, byla jeho role opravdu takto významná?

Být Vasilem Mohoritou, tak také říkám to, co nyní říká on. Já k tomu
dodám pouze jedno: všichni měli v roce 89 stejnou startovní pozici, akorát
určitá skupina věděla, kde ten start vlastně je a řádně, včetně něj,
toho využila.

Strašení sovětskými strukturami a další povídání o tom, jak jemu
podobní týpci zachraňovali republiku, je strašení lidí a zakrývání
skutečného stavu věcí. Socialismus byl všude bankrot a budoucí „podnikatelé“
typu Mohority se mohli akorát tak modlit, aby vše proběhlo pokojně. V
případě krveprolití by si to i s ním, stejně jako s ostatními komunisty a
špičkovými svazáky, mohli lidé šeredně vyřídit a dneska třeba mohl
jezdit chudý na invalidním vozíku a ne hezky zbohatlý v mercedesu. Staří a
unavení soudruzi předali v roce 89 štafetu mladým a perspektivním kádrům,
právě s přispěním Havla a jeho kamarádů. Zde si vzpomínám na Pitharta,
jak kromě budování „dvojdomků“ slyšel „trávu růst“ to bylo v roce
93, když někdo dostal nápad „ubližovat“ soudruhům. Podle něj 17.
listopad chystala jedna skupina vedení pod dohledem sovětských poradců (patrně
s cílem svrhnout Jakeše a spol.). Ale pak se jim to kvůli masivní reakci
lidí poněkud vymklo... Hovořil o tom, že se na jménu Václava Havla dohodli
Američané se Sověty. Podobných názorů zaznívá více. Jak se vyrovnat s
těmito úvahami?

Můžeme se pouze rozhlédnout kolem sebe, protože dokumenty nejsou k mání,
mimochodem ztratilo se ihned všechno, co se týkalo špičkových chartistů,
ale na základě toho, co se děje u nás a koncekonců v Evropě se dá říci,
že Havel a celé toto divadlo bylo předem domluveno. Jinak soudruhům kolem
Jakeše se to skutečně hodně vymklo, ti byli mimo, a nikdo s nimi nepočítal
již ale hodně dlouho, a dá se přijmout konstrukce, že se část komunistů,
ovšem bez nich, domluvila s Havlem a jeho lidmi a jenom počkali na vhodný
okamžik, který nastal 17. listopadu.

Jakeš a také tehdejší ministr obrany chtěli, podle vyjádření Vasila
Mohority, listopadové demonstrace řešit čínskou cestou a poslat na ně
armádu. Skála: Je to pravda, slyšel jste o tom? Hučín: K tomu nedošlo. Je
dobře, že listopadový převrat proběhl pokojnou cestou? Nereálné, chtít
mohli, a to bylo tak akorát všechno. V nějakém prvotním šoku, kdy jim
napřed povolily jejich sklerotické svěrače, a potom se jim hrůzou pevně
stáhly, to možná někde vykřikovali. Je potřeba si uvědomit, že velice
přesně věděli, co dělali oni se svými skutečnými politickými odpůrci,
ale potom jim zřejmě velice rychle došlo, že by je zastavili jejich vlastní
lidé, a když zjistili, že se nic moc dít nebude, se uklidnili.

Dle Mohority nastoupila garnitura rudých ekonomů (Klaus a spol.), kteří
dělali privatizaci jako v Rusku a se kterými Havel nic nezmohl. „O tom, že
to bylo řízeno z Ruska, vůbec nepochybuji. A nepochybuji o tom, že to
řídila KGB. A to proto, že věděla, že jim to nevyšlo, a že budou
vládnout jinak.“ Jak to vidíte vy?

Opět, Mohoritovi z principu nevěřím, ale to, že se dá Prognostický ústav
– Klaus, Zeman, na toho nesmíme zapomenout, a další –, považovat za
první a nejškodlivější „neziskovku“, o tom nepochybuji ani na okamžik.
A Sověti nic neřídili, ti totiž v té době neřídili pořádně ani sami
sebe, natož někoho jiného. Ať zahodí Mohorita siderické kyvadélko na
zjišťování agentů do latriny a hlavně ať si nevylepšuje kádrový profil.

Boj o moc v SSSR byla záležitost vždy o život, vyžadovalo to„celé“
soudruhy a plné nasazení. A pro poražené to mělo velice neblahé následky.
Sověti na to z těchto důvodů neměli kapacity, ovšem určitě vše
sledovali. Jinak být Mohoritou, tak nic nekomentuji, jezdím na své
plachetnici po Karibiku a vzpomínám na mladé svazačky... Ono v pekle nic
takového mít nebude.

Pojďme do současnosti. Lze předpokládat, že svět se po vítězství
Donalda Trumpa v amerických prezidentských volbách určitým způsobem
změní. Exministr zahraničí Karel Schwarzenberg očekává po zvolení
DonaldaTrumpa americkým prezidentem politické zemětřesení ve světě.
Michael Žantovský ještě před sečtením výsledků na svém Twitteru napsal,
že „svět, který jsme znali, skončil“. Je to jenom rétorika poražených,
nebo můžeme být skutečně na prahu zásadní proměny světa?

Tak pro Karla Schwarzenberga končí svět i z jiných důvodů, a to
biologických, protože čas je neúprosný. Bylo by dobré, kdyby však ještě
na tomto světě stihl pokání, asi nedobrovolné, za jeho restituce a další
věci například spojené s Bakalou. Žantovský a spol. bojuje o vlastní
přežití a vliv, protože v případě, že se věci veřejné začnou ubírat
normálním způsobem, to znamená bez vlivu takzvaných elit, financovaných
státem nebo například Sorosem prostřednictvím fanatických neziskovek,
velice podstatným způsobem klesne jeho životní úroveň. Pro nic jiného to
totiž nedělají. Nejde o nějaký „svět“, to jsou kecy pro jejich mladé
a fanatické podporovatele, jde vždy a pouze o moc, vliv a z toho plynoucí
prebendy. Tradiční politické strany ztrácejí přízeň voličů, lidé
hlasují raději pro kandidáty, o kterých není jasné, jakou vlastně
politiku budou prosazovat, ale mají ráznou rétoriku. Blíží se volby v
Německu, ve Francii, v Rakousku. V kontextu Brexitu, do jaké míry může
nastat, že kandidáty typu Trump budou volit i lidé v Evropě? Nečeká Evropu
něco jako pravicová revoluce? Je ohrožena demokracie?

Již samotné sousloví „pravicová revoluce“ je protimluv, protože
pravičáci z povahy své ideologie, kterou zastávají, žádnými
revolucionáři být nemohou a nejsou.

Takzvané tradiční politické strany dnešní situaci zavinily, takže proto
logicky klesá jejich vliv. Hovořit o omezení a ohrožení demokracie v
souvislosti s pravicí je nesmysl, protože naopak pravice je svobodomyslná a
demokracii má jako nástroj. Svoboda je totiž stav a demokracie nástroj pro
její udržení. Hlavně zde nikde nejsou, ani na obzoru, žádné relevantní
pravicové strany.

Je potřeba si připomenout, že nacismus (nezaměňovat s nacionalismem),
fašismus, komunismus a socialismus jsou velice příbuzné levicové ideologie,
které jsou pro jakoukoliv společnost naprosto smrtelné a mají dopady na
desítky let. To jsou ti, co dělají revoluce, to jenom pro upřesnění. Co se
týká stran a jejich vůdců, o kterých je zřejmě řeč – ve Francii se
svou stranou Marine Le Pen, v Polsku vládní PiS, nebo Orbán v Maďarsku –,
to jsou klasické levicové nacionalistické strany, které dříve či později
myšlenku zdravého nacionalismu (nezaměňovat s revanšismem a šovinismem)
zdiskreditují svými hospodářskými výsledky. Stačí si přečíst jejich
programy.

Zkuste například začít něco vykřikovat ve Francii o tom, že zrušíte
dotace pro zemědělce, nebo rybáře (ti byli právě v této zemi a v Evropě
dotováni historicky jako první – celou hrůzu dotací nastartovali) a že
narovnáte podnikatelské prostředí. Ano, to by bylo pravicové. V okamžiku,
kdyby tohle někdo udělal, tak skončil, ani by pořádně nezačal. Vše se
odehrává v rovině problémů s imigranty – nejsou, není problém,
nicméně neléčí se příčina, ale důsledek, protože imigrace je pouze
jedna z částí katastrofy, která se na nás valí. O té ekonomické zatím
nikdo nikde moc nehovoří.

A proč je vše v rovině emocí? Protože to je rovina, na kterou volič
slyší nejlépe a příliš o ní nepřemýšlí – chce si totiž své
frustrace s jejich domnělým zdrojem svých potíží vyřídit
prostřednictvím jím zvolených politiků. Katastrofa je však v tom, že se
téměř vždy zmýlí. A bylo tomu tak vždy. Pouze Lenin nebyl zvolen, jinak
všichni další diktátoři v minulém století, také koneckonců i v tomto,
se dostali k moci zcela legálně prostřednictvím volebního rozhodnutí „moudrého“
lidu.

U nás takový Andrej Babiš by jím byl zcela jistě velice ochotně. Lidé
totiž ani moc nehledají nějakou svobodu, ta totiž vyžaduje i mnohdy
nepohodlnou zodpovědnost, ale hodného páníčka, který naplní hlavně
jejich emoční tužby, hlavně tu nejhorší, závist a přesně popíše „zdroj“
jejich životního neúspěchu. Na tom jede celá levice, včetně odborů, již
celá desetiletí. A u nás na to Babišovi stačil slogan „fšeci tuná
kradnů“. Až takhle to je mnohdy jednoduché, avšak následky jsou
nedozírné. Vzhledem k tomu tedy skutečně žádná pravicová revoluce
rozhodně nehrozí. Je to nesmysl a ani by jí neměl kdo uskutečnit. Řádná
katarze a naříkání však přijdou, to ano.

Jak by se měla po zvolení Donalda Trumpa naše změnit zahraniční politika.?
Obrana, vztah k Rusku, Číně apod.? Co naši zemi v nejbližší době čeká?

S tím bych si hlavu nelámal, máme asi deset tanků, pět letadel, nejsem si
jist, jestli nějaké střelivo a zimní výstroj pro všechny vojáky. Takže
šprajcovat se nějak nepříteli vojensky by v této situaci asi nedávalo
smysl, že. Naši nejúčinnější zbraň však momentálně vidím ve
schopnosti našich většinově zvolených zástupců vždy spolehlivě najít
ten správný řitní otvor, jehož optikou budou sledovat svět a říkat věci,
které se chtěly a chtějí slyšet. Ještě chvíli budou dezorientováni, ale
zcela jistě a brzy najdou tu správnou polohu. To se týká také většiny
novinářů. Proč také znepokojovat občany, že. V nejbližší době bych
tedy nečekal nic zásadního.

Zajímavé však bude, když Donald Trump začne plnit to, co slíbil. To jsem
zvědav, jak se budou například v České televizi, od ředitele dolů,
kroutit. Ale to nebude také nic zásadního.

Mimochodem, v USA se objevily bitky, protože spousta lidí nedokáže přijmout
osobnost nového prezidenta. A nemusíme chodit daleko, i u nás určitá vrstva
společnosti prezidenta Miloše Zemana snad až nenávidí. Může skončit
situace násilím v ulicích i v České republice?

V ČT před asi třemi dny vzrušeně komentovali demonstraci asi 1200 lidí v
New Yorku… Jak to přišlo, tak to odejde. Žádné velké věci bych v této
souvislosti neočekával. Něco o rozměrech, jako byly například protesty
proti válce ve Vietnemu, se neuskuteční, navíc je zima… Do dvou měsíců
o tom nebude nikdo nic vědět. Možná ještě při nástupu Trumpa do funkce
se něco přihodí, ale budou to mikrozáležitosti. Reálněji vidím, že by
mu chtěl někdo ublížit. Hysterických fanatiků je v USA zřejmě dost.

Až roční vězení by podle skupiny poslanců mělo hrozit tomu, kdo bude
veřejně hanobit prezidenta republiky. Návrh podalo šest desítek poslanců v
čele se zástupci sociální demokracie, hnutí ANO, komunistů a zástupců
Úsvitu. O čem tohle svědčí a jaký na to máte názor?

Názor na to mám jednoduchý. Svoboda slova je nedělitelná, a ti, co ho
podali, jsou totalitáři. Problém je v tom, že jim ani tak nejde o to, že
Miloši Zemanovi někdo nadává, ale o to, že si chtějí přihrát vlastní
body u voličů. Vědí totiž, že byl v naší republice fanatickými
obdivovateli Zemanovi postaven kult a chtějí si z něj uzobnout.

U KSČM se projevuje vymírání členstva a voličstva, Úsvit je na tom
prabídně, vzpomeňme na volební číslo s blogerkou, která na YouTube, mimo
jiné, popisuje svou menstruaci – toto zde ještě nikdo neprovedl a hranice
byla tedy posunuta zcela mimo naší galaxii a těžko to někdo překoná, ANO
bere naprosto vše a Zeman také vše z Babišovy dílny podepisuje. A ČSSD je
v pytli, takže také bere, kde může. V rámci úzkých partajních zájmů
jim vůbec nedochází, nebo spíše je jim jedno, že vytahují z hrobu Husáka
a to nejhorší z normalizace.

Je to taková pastička na nepříliš bystrého, ale rádoby vlasteneckého
voliče, který ovšem nepochopil, že volbou těchto politických stran své
vlastenectví dávno zahodil do kanálu. Bylo by dobré, kdyby si lidé
vzpomněli na hospodského Palivce a sraní na obraz.

A jedna rada na závěr: Kopejte studny a mějte své zdroje energie a potravin.
A věřte akorát sami sobě, ne různým prapodivným „vůdcům“. Dobro
došli.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Jsem nešťastná z toho, co vidím. Poslankyně vážně o islámu a mužích v
Evropě... Pokud ještě nějací jsou

Poslankyně Jana Lorencová (ANO) se na svém profilu vyjádřila opětovně k
migrační krizi. A to poměrně ostře. Diskuse na sebe nenechala dlouho čekat,
a tak přilévala ještě do ohně.

„Migranti chtějí také slušný život. Má někdo z nás snad pocit, že
jim ho chceme upírat? Já tedy ani v nejmenším,“ řekla úvodem Lorencová.
Vzápětí svůj text doplnila otázkou: „Co jim brání, aby se o slušný
život přičinili u sebe doma? Kde se v nich bere ta do nebe volající drzost,
s níž požadují, abychom jim jejich slušný život zajistili my?“

V diskusi pak následně ještě uvedla, že na rozdíl od mnoha svých kolegů
tvrdí, že neexistuje nic takového, jako je umírněný islám. „Je pouze
jeden Korán a jeden islám,“ řekla. Když pak jedna z diskutujících uvedla,
že existuje-li také jen jedna varianta křesťanství, pak může mít
Lorencová pravdu. „A jelikož to tak není, neměla byste takovou hloupost
tvrdit,“ napsala. „Základ křesťanství je společný a hloupost tady
právě tvrdíte vy,“ zareagovala ostře Lorencová.

„Je to tak, že jsou vychováváni od narození naprosto odlišně než naše
civilizace a jim to připadá normální a přirozené, prostě podle nich jsme
povinni se o ně postarat. Co je ale daleko horší, je přístup evropského
etablishmentu, který na to přistoupil!“ rozhorlila se následně Lorencová.

„Za koho provolává německá kancléřka Angela Merkelová hesla typu: My to
zvládneme! Koho se na to ptala? Je to ještě větší drzost než ta, co
projevují migranti. Ti mají aspoň nějaké vysvětlení pro své požadavky,
například výchovu a koneckonců také Korán! Ale to je, co předvádí
Německo, to je naprosto nepochopitelné,“ rozhorlila se Lorencová a na
diskuse, které stranily Merkelové, pak uvedla, že ona má zdravý rozum.

„Jde nám teď o hodně, ne-li o všechno! Jsem dost nešťastná ze všeho,
co okolo sebe vidím,“ sdělila také v diskusi Lorencová. Zdůraznila
rovněž, že pro ni je to jiná civilizace a nemá v Evropě co pohledávat.
„Zvláště ne tak, jak se tady chovají,“ sdělila.

Správní chlapi podle ní bojují proti nepříteli a chrání své ženy,
domovy. „Ale možná se pletu a všechno je jinak,“ podotkla. Závěrem pak
Lorencová uvedla, že se diví všem Evropanům, tedy těm, kteří si
říkají muži. „Že se nechají těmi ‚migranty‘ tak zesměšňovat! Asi
správní chlapi v Evropě vymřeli,“ uzavřela.

Celý původní příspěvek Jany Lorencové:

Takže migranti chtějí "také! slušný život!? Má někdo z nás snad pocit,
že jim ho chceme upírat? Já tedy ani v nejmenším. Jen mám doplňující
otázku: Co jim brání, aby se o slušný život přičinili u sebe doma? Kde
se v nich bere ta do nebe volající drzost s níž požadují, abychom jim
jejich slušný život zajistili my?

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Hrozba Petra Fialy: Budeme dělat vše pro to, aby Zeman po prvním období
skončil

ROZHOVOR Předseda ODS Petr Fiala vidí v dohodě s Tureckem spíš řadu
otázek než řešení migrační krize v Evropě a návrhy států V4 na
zavření západobalkánské trasy jsou spíše ukázkou toho, jak EU otázku
migrace neřeší. Západ podle něj prochází krizí a má spoustu problémů,
ale to neznamená, že jej máme obětovat a připojit se k Východu, to je pro
českou společnost smrtelná cesta.

V minulém rozhovoru pro ParlamentníListy.cz jste označil kvóty na
přijímání uprchlíků za nesmysl. Dnes se už o nich příliš nemluví, jak
hodnotíte současný přístup EU k uprchlické krizi?

Obávám se, že ani ty kvóty nejsou definitivně pryč ze stolu, protože v
řadě návrhů se skrytě objevují. Když se podíváme na současnou dohodu s
Tureckem, vyvolává to řadu otázek. Například mechanismus vracení všech
uprchlíků z Řecka do Turecka s tím, že za každého Syřana bude do EU
jiný Syřan přijat, znamená vlastně kvóty. Jak jinak by ti lidé v Evropě
byli přerozdělováni? A takových otázek je v dohodách víc. Vzhledem k tomu,
že Evropská unie v minulosti řadu věcí ohledně uprchlické krize zanedbala,
dnes jí nezbývá, než se nějak dohodnout s Tureckem a nemám na mysli jen
finance, které půjdou do Turecka, ale i otevírání kapitol o přístupových
rozhovorech, rušení víz pro Turky apod. Vážně chceme tyto kroky udělat a
víme, co to znamená? Na současný vývoj hledím spíš s obavami a otazníky,
než abych si myslel, že je to řešení, jaké Evropa potřebuje.

Má nějaký význam alternativní přístup států V4, které navrhovaly
uzavření řecké hranice na Balkáně?

Zavření západobalkánské trasy je hodně důležité a je to také ukázkou
toho, jak Evropa řeší, respektive neřeší otázku migrační krize.
Premiér Sobotka nám tvrdil, jak musíme spoléhat na bruselská řešení a
jak musíme hledat společnou cestu, jak z krize ven. A pak to byl on, kdo
propagoval uzavření západobalkánské trasy, což není žádné společné
řešení EU, to je jen řešení některých evropských zemí, které se
dohodly právě proto, že unie nebyla schopná si s migrační krizí poradit a
Makedonie navíc není členem EU, Bulharsko není v schengenském systému.
Řešení je to racionální, ale nelze je vydávat za společný postup
evropských států vymyšlený v Bruselu. To právě ukazuje, že žádné
evropské řešení není, ale jsou jen řešení, která si navzájem dohodnou
jednotlivé státy. Uzavření balkánské trasy lze pochopit a do jisté míry
je to i v našem zájmu. Protože nechceme, aby sem proudili další migranti,
ani aby se destabilizovala situace na už i tak dost rozloženém Balkáně.
Musíme mít také na paměti, co bude mít uzavření trasy za důsledky, bude
to shromažďování uprchlíků v Řecku.

Podle varování prezidenta Miloše Zemana se letos migrační vlna převalí i
přes Českou republiku. Je to pravděpodobné a jsme na to připraveni?

Reálné to je a bylo to reálné už loni. Čím dál víc zemí kolem nás
trasy zavírá, a pokud je zavřou, proud migrantů, který neustává, se bude
snažit dostat dál přes naše území. Opakovaně se ptám vlády, zda dělá
kroky, které tomu zabrání, ale zatím odpovědi nejsou příliš uspokojivé.
Nevím, jestli jsme připraveni dostatečně na opravdu důslednou ochranu
hranice, to že ČR nemusí být uchráněna vlny, je zjevné a to nebezpečí
bude platit po celý letošní rok.

V centru pozornosti jsou uprchlíci z Blízkého východu, kde probíhá syrský
konflikt, Ukrajina má ale problémy a je tam přes milion lidí, kteří
přišli o své domovy a v případě zhoršení situace by se také mohli vydat
na cestu do EU. Jak velké je toto riziko?

Má to souvislost s množstvím nebezpečných prostorů v bezprostředním
okolí Evropské unie a Ukrajina k nim jistě patří. Ukrajinský prostor je
nebezpečný, protože konflikt na východě země trvá a nejistá je situace
na Ukrajině obecně. I odtud je reálné nebezpečí, že sem budou lidé
přicházet. Vše je otázka míry, nedovedu si představit, jak bychom
absorbovali desetitisícové nebo statisícové vlny, které by přicházely z
Ukrajiny. I z tohoto důvodu musíme uvažovat o řešeních, jak chránit své
území.

Opakovaně kritizujete EU za nefunkčnost, na druhou stranu se ozývají hlasy,
že i tak je unie výhodná, protože zaručuje v Evropě mír…

Chci jasně říct, že k Evropské unii nevidím žádnou alternativu a
neříkám, že bychom z ní měli vystoupit. V této podobě je ale nefunkční
a musíme se všichni snažit, aby se změnila. Šanci k tomu dávaly
například britské snahy o změny některých záležitostí, ale nebyly
bohužel úplně k změně EU využity. Stále víc lidí vidí, že pokud to
takto půjde dál, unie se dostane do obrovských potíží, protože dnes se
nehledají řešení uprchlické krize. Pokud jde o tvrzení, že EU je záruka
bezpečnosti a míru, tomu bych oponoval – zárukou naší bezpečnosti je
NATO, ať se každý podívá na výdaje na obranu v evropských zemích a v USA.
Hned pochopí, proč je NATO s USA zárukou bezpečnosti a proč to není EU. To,
co Evropská unie dělá, je pravý opak toho, co by taková aliance států
dělat měla. Místo abychom posilovali společnou obranu a bezpečnostní prvky,
utápíme se v nesmyslech a bavíme o tom, jak velké mají být skleničky a
jak má vypadat klika na dveřích. Byrokracie a slaďování nesmyslů, ale
žádné společné zájmy, které by navenek chránily evropský prostor.

Může ještě debata o případném brexitu vyvolat pohyb směrem k reformě a
zlepšení fungování EU?

Doufal jsem, že to vyvolá debatu o základních smlouvách a že ne všechno,
co se v rámci evropské integrace prosazuje, musí platit pro všechny země. O
tom mluví i stoupenci federalismu, ke kterým já ale nepatřím. Obávám se,
že debata kolem brexitu nebyla dost využita a že vše skončí jen nějakými
výjimkami pro Británii.

Může případný odchod Velké Británie vyvolat v EU „dominový efekt“?

Británie je hodně specifická, budoucnost se ale těžko předvídá. Je to
ostrovní velmoc a je v jiném postavení než menší kontinentální státy,
takže by nemusel dominový efekt nastat. Hrozba brexitu by měla vést k
úvahám, jestli se EU rozvíjí správně, ale k tomu nepotřebujeme, aby
Británie odešla.

Kde má podle vás kořeny česká euroskepse a současně vstřícné postoje k
Rusku?

To, že sílí nespokojenost občanů se současnou podobou evropské integrace,
je celoevropský jev, Česká republika má specifickou středoevropskou
zkušenost v tom, že jsme se často nedobrovolně ocitali mezi Západem a
Východem, a když jsme chětli patřit k Západu, nemohli jsme. To vytváří
nelehkou situaci i v národní mentalitě. Já ale všechny snahy kritizovat
Evropu a současně adorovat Východ považuji za extrémně nebezpečné, moje
kritika EU je kritikou člověka pevně zakotveného v Západu, který chce být
součástí západní civilizace. Kritiku, která říká, že Rusko je lepší,
tedy nesdílím a vidím také, že ji pronášejí ti lidé, kteří Rusko
neznají a neví, co se tam děje. Připomíná mi to naivismus některých
slavjanofilů z konce 19. a začátku 20. století, kteří viděli Rusko jako
alternativu k Rakousku. Nakonec se vždy zklamali a už dávno lidé jako Karel
Havlíček Borovský, TGM nebo Václav Černý jasně viděli nebezpečí iluze,
že v Rusku se skrývá něco lepšího, než je Západ, a co nás zachrání.
Západ prochází krizí, má spoustu problémů a EU je nefunkční, ale to
neznamená, že máme Západ obětovat a připojit se k Východu, to je pro
českou společnost smrtelná cesta.

Mnozí poltici i média v současné nervózní době pracují s emocí strachu.
Jak to vnímáte?

Vyvolávat strach je špatné a dělají to zpravidla extrémisté, na druhou
stanu je špatné strach podceňovat. To zase někdy dělají liberální
demokratické politické strany, které obavy lidí bagatelizují a tím je
ženou do náruče těch, kdo nabízejí extrémní řešení. Nepovažuji za
odpovědnou politiku říkat, že se nás migrace netýká, že zde muslimové
nejsou apod. Když se toho lidé obávají, nikdo jim jasně neříká, co
budeme dělat a jak se budeme chránit, pak lidé snadno slyší na
extrémistické a populistické postoje. Budoucnost bude ještě za politiku ODS
vděčná, protože se nebojíme pojmenovat věci pravými jmény, nebojíme se
mluvit o potížích s migrací, neschopnosti Evropy integrovat muslimské
komunity a o krachu multikulturalismu, ale nabízíme demokratická řešení

Pokud se podíváme ne domácí politiku, je vidět narůstající střety ve
vládní koalici. Jak vidíte možnost, že koalice vydrží do řádných voleb?

Bohužel pořád vysokou. Bohužel proto, že Sobotkova vláda každým dnem
této zemi škodí. Nejen kvůli Andreji Babišovi a jeho střetu zájmů, ale i
kvůli socialistickým, a řekl bych i neomarxistickým opatřením, kterými
lidem vláda zasahuje do života. Současná koalice ale stojí na pevných
základech, na dvou klíčových zájmech – na jedné straně Andrej Babiš
dodává hlasy pro uskutečňování programu Sobotkova křídla ČSSD, na
druhé straně ČSSD kryje byznysové aktivity Andreje Babiše a ještě mu
nahrává různými legislativními opatřeními. Dokud to bude trvat, koalice
bude fungovat. Je tu sice nový prvek, a to je kauza Čapí hnízdo, která
koalici znedůvěryhodňuje, a to by měli partneři ANO zohlednit.

Jakou zprávou je pro vás to, že Miloš Zeman chce znovu kandidovat na
prezidenta?

To je pro mne úkol, abychom za ODS nominovali, případně podpořili takového
pravicového kandidáta, který bude mít šanci Miloše Zemana porazit.
Představa, že Zeman bude pokračovat jako prezident, je pro nás
nepřijatelná a budeme dělat vše pro to, aby po prvním období skončil.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Ruští vojáci začali pálit na pašeráky na hranici s Ukrajinou

Pohraničníci museli zahájit palbu na automobil, kde se nacházeli občané
Ruské federace, kteří se pokoušeli provézt potraviny váhou okolo 500
kilogramů, řekl RIA Novosti představitel tiskové služby Pohraničního
velení FSB Rostovské oblasti.

„Na okraji Doněcku (Rusko) byli pracovníky pohraniční služby Ruska
zadrženi dva občané Ruska, kteří se pokoušeli s automobily značky UAZ
Patriot bez státních poznávacích značek provézt na ruské území poblíž
ruského hraničního přechodu potraviny o celkové vaze okolo 500 kilogramů.
Pohraničníci museli použít zbraně. Jeden z pašeráků byl lehce zraněn na
holeni levé nohy, dostalo se mu nezbytné zdravotní pomoci," vysvětlil zdroj
agentuře.

Dodal, že při zadržení zločinci neplnili příkazy pohraničníků
nesoucích službu ochrany státní hranice. Informuje se o tom, že ruští
občané ohrozili život a zdraví pohraničníků tím, že nebezpečně
manévrovali při pokusu ukrýt se před pohraniční službou.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Strašíme Ruskem a Čínou, ale za nitky tu tahá někdo úplně jiný. Vědec
popisuje, jak fungují neziskovky a již tuší, kdo letos zneužije 17.
listopad

ROZHOVOR V českém ďolíčku se škorpíme, zda se někdo víc, nebo míň
přiklání k Číně nebo k Rusku, ale ve skutečnosti o nás nerozhoduje
vláda nebo prezident, ale za vším jsou zájmy velkých nadnárodních
korporací, které tahají za provázky na celém světě. V souvislosti s
děním kolem Dne státnosti na to upozorňuje etnolog Mnislav Zelený Atapana,
bývalý český velvyslanec v Kolumbii a v Ekvádoru. Blížící se výročí
17. listopadu může někdo ze zákulisí prostřednictvím mnoha
netransparentních neziskovek zneužít, protože lidé v ulicích jsou jako dav
snadno manipulovatelní.

Příští týden nás čeká během krátké doby druhý významný státní
svátek. Jaké máte vysvětlení pro události, které se seběhly 28. října
a ve dnech před ním, ať už jde o rozruch kolem návštěvy dalajlámy v
Praze, prohlášení ústavních činitelů k Číně, státních vyznamenání
nebo demonstrace na Staroměstském náměstí?

Dívám se na to se zkušenostmi toho, co už jsem zažil. Jsem přesvědčen o
tom, že ta rozjitřená situace, která teď panuje, hraje v něčí prospěch.
Život mě naučil především obávat se davů. Davy se vždy dají hodně
manipulovat. A není všechno tak, jak se tváří, a pro politiku to platí
obzvlášť. Jsou to často tak složité zájmy, že jsou téměř k
nerozšifrování. Jedni cinkají klíči, druzí jsou v zákulisí. Já jsem se
svým synem na krku také cinkal, protože jsem samozřejmě měl těch
bolševiků plné zuby. Ale nejsem ani politik, ani ten, který tahá za
šňůrky těch panáků. Po delší době mi došlo, že zatímco my jsme
cinkali klíči, tak jiní – ti chytří – o nichž se neví, kteří se ani
sami neznají, si už dávno rozdávali karty. A jen nás využili, nás naivní
lid, jak tomu při společenských změnách bývá.

Myslíte si, že jsou naše svobody už delší dobu ohrožovány politickou
mocí, jak tvrdí ve své výzvě k občanskému neklidu Petiční výbor na
obranu demokracie, jehož členy jsou šéf Národního divadla Jan Burian a
herci Vojtěch Dyk a Jiří Bartoška?

Teď se s oblibou skloňuje slovo demokracie. Ale copak my máme nějakou
demokracii? Je to jen taková forma. Máme rádi zabalené věci v hezkém,
barevném a lákavém obale, ale ten vnitřek už nás ani tak nezajímá,
přestože to jsou možná nekvalitní krámy. Demokracie má krásný obal.
Můžeme si říkat, co chceme, můžeme cestovat, což se nám velice líbí,
je to obrovská změna proti té předchozí diktatuře. Ale je to jen povrch.
Ale co je uvnitř, kdo nám vládne? Vláda? Prezident? To je úplně směšné.
Za vším jsou zájmy velkých nadnárodních korporací, které tahají za
provázky na celém světě. A je to tak u nás, v Číně nebo v Americe. A my
se tady v českém ďolíčku škorpíme, zda se někdo víc, nebo míň
přiklání k Číně, nebo k Rusku.

Varování před Ruskem, které u nás často zaznívá, tedy podle vás není
namístě?

Jistě, Rusové nám udělali hodně zlého, ale nebyli přece jediní. Co
třeba Němci? Ti nám přece neudělali taky nic moc dobrého. Nebo
přiklánění ke Spojeným státům? Já to vidím podobně jako Jan Kačer,
který mluvil nedávno v DVTV. Také si velice vážím Spojených států za to,
co udělali ve druhé světové válce. Ale to, co teď vidíme, že se děje ve
Spojených státech, přece není žádná demokracie. To je obrovská
šaškárna, obrovská hra s penězi, kdy jakýkoli slušnější kandidát,
třeba pan Sanders, byl vyštípán. To není demokracie, to je jen hra pro lidi,
zatímco někdo už si zase rozdává karty, bohužel. Proto říkám, že tato
společnost je nemocná. Demokracie je v obrovské krizi, neustále o tom
hovořím.

V památný den vzniku Československa se vedle tradičního slavnostního
udílení státních vyznamenání na Pražském hradě konala na
Staroměstském náměstí akce, která více než na oslavu výročí byla
namířena proti prezidentu Miloši Zemanovi. Vinil byste z nastalé situace
spíše hlavu státu, nebo jeho odpůrce, kteří se ani po téměř čtyřech
nedokázali smířit s volební prohrou svého favorita Karla Schwarzenberga?

Znovu bych se odvolal na slova Jana Kačera, když ve zmíněném rozhovoru
prozradil, že po něm někteří lidé chtěli, aby si na Hrad pro
vyznamenání nešel a prezidentovi ho hodil do ksichtu. Ale to prostě nejde.
To je posvátný Vladislavský sál, jsou tu určité posvátné věci, jichž
bychom si měli vážit. A kdo rozhoduje o tom, kdo má pravdu? V té smršti
akcí a vyjádření si vážím jedině vystoupení Jana Kačera, který řekl:
„A já bych měl jít zpívat Horáčkovy písničky na Staromák?“ Tak já
bych tam samozřejmě také nešel. Je to jen zneužívání situace jedněch
proti druhým. Je to neustálý boj, který nemá s demokracií absolutně nic
společného. A na Spojených státech jako pilíři demokracie vidíme, kam se
ta tzv. demokracie žene, že nakonec je mnohdy nějaký diktátor
osvícenější. My strašně rádi pliveme na všechny kolem sebe. Je to pro
nás velká zábava, máme rádi velká slova, ale co je ta existence, ten
život, ta společnost, na čem má být založena? Ta má být opravdu
založena na těch nejprostších věcech.

Myslíte si, že jsou oprávněné obavy, že je naše země posouvána směrem
na Východ?

To, co se u nás v posledních týdnech odehrávalo, je i výsledek situace, kdy
se ženeme jednou na Západ, jednou na Východ. Já si vzpomínám, jak Pepa Nos
svého času zpíval hezkou písničku v tom smyslu, že když jde někdo dlouho
na západ, nakonec přijde na východ. To je nádherná symbolika. Jednou chceme
být v Evropské unii, jednou u Číny, jednou u USA, vždycky se chceme mít
dobře. Vždy z toho hlavně chceme týt, a to je naše chyba. Tato situace mě
přesvědčila o tom, že jsme v období chronické nemoci a chceme-li, aby
naše civilizace ještě chvíli fungovala, musíme žít zdravě, i politicky
zdravě. Tedy nepodporovat tu šílenou nadvýrobu a nebýt pod vlivem
nadnárodních korporací, které hýbají celou politiku, neboť politici,
které vidíme, jsou jenom panáci. Kdyby se na nás zahleděl můj přítel,
indián, stařešina German z kmene Yekuanů, tak by řekl: „Vážení, jste
ztraceni.“

Neměli bychom se tedy na naše politiky zlobit, že jim jde o to, abychom měli
s Čínou i Ruskem korektní vzájemné vztahy?

Nejsem politik, nejsem ekonom, nic takového, ale když se podíváme na
politiky Evropské unie a Spojených států, tak se všichni snaží nějakým
způsobem jednat s tím Východem včetně Číny a Ruska, hlavně mít v
těchto zemích byznys. Čína je obrovská ekonomika, a to láká tu západní
ekonomiku. Samozřejmě nějaká lidská práva nakonec vždy ustoupí, protože
Čína má svoje lidská práva. Jedna z nejstarších kultur světa má svůj
názor, tak jí ho neberme, každá kultura má svůj názor. Stejně tak islám
má svůj názor, tam si sekají ruce. Tak ať si je sekají, když je to podle
jejich kultury tak správné. Tak je nepřesvědčujme, nechme je přitom,
nesnažme se pořád každého předělávat a rozšiřovat ta naše lidská
práva a tu naši demokracii všude. Dopřejme těm národům a těm kulturám
jejich vlastní vývoj. Nesnažme se je neustále přeměňovat.

Co si tedy myslíte o tom, co se tu rozehrálo kolem Číny a návštěvy
dalajlámy v Praze?

Jsem duchovně založen a uznávám veškeré víry na světě: islám,
judaismus, hinduismus, lamaismus, buddhismus, čili skláním hlavu před všemi
věroukami, protože spirituální život je něco daleko důležitějšího
než materiální způsob života, který vyznáváme my, proto i k dalajlámovi
vzhlížím s úctou.

Jakou roli v posledních týdnech sehrávají umělci, kteří na různých
frontách protestovali proti prezidentu Miloši Zemanovi, jsou hlasem a
svědomím národa?

Nechci nikoho soudit. Jsem samozřejmě toho názoru, že každý má právo si
říct, co si myslí. To je demokracie. Ale zase se jen obávám, že to někdo
může zneužít. Vždyť i ten listopad před 27 lety byl zneužit. Nakonec,
kdo si rozkradl ty majetky? Byli to ti, které ani neznáme, ti si ty majetky
rozkradli, protože měli potřebné vztahy a kontakty, zatímco my jsme zatím
cinkali klíči a vykřikovali hesla. Umělci mají na ty své akce právo, ale
ptejme se také, co za tím vším je, jestli opravdu už zase někdo nemá
zájem nás posunout někam jinam, nebo nás jen využít a zneužít. Dívám
se na to s nadhledem, nikoho neodsuzuji, každý na to má právo. Ale je to
pouze část demokracie, která s námi jinak cloumá a my ani nevíme kam.

Co nám 17. listopad před sedmadvaceti lety přinesl?

Jsem rád, že to proběhlo, já jsem ten komunismus nenáviděl. Jenom mě
mrzí, že někdo zneužil nálady lidí, té krásné představy, že budeme
mít svobodu, demokracii, a ten někdo si nás rozkradl, koupil, tak je to.
Ovšem při takových dějinných zvratech to bývá vždy, tak proč by to
nemělo být i v případě listopadu 89. Lidé vždy hrají jen nějaký
kompars, také my jsme hráli jen to roští a ti hlavní hrdinové jsou
nejmenovaní a rozdělují si ty dividendy.

Čekáte, že blížící se výročí bude nejbouřlivější od roku 1989, jak
se o tom v souvislosti s nedávnými akcemi u příležitosti 28. října
spekuluje?

Možné to je podle toho, jak situace graduje a z komára se dělá velbloud.
Většinou z takových drobností pak narůstají problémy, kdy už člověk
pak ani neví, kde byl začátek všeho. Panuje obava, že jsou síly, které
tato dvě data nějakým způsobem propojí a budou se snažit z toho
vytřískat nějaký politický kapitál. Ale nemyslím si, že dojde na
nějaké násilnosti nebo nepokoje v ulicích. I když už to je více než
dvacet let, co se u nás něco výrazně měnilo. Je třeba zmínit, že
převážná část lidí se má strašně dobře. Nikdy jsme se takhle dobře
neměli. A z toho, bohužel, také vzniká řada škorpení, že když má
někdo plný talíř, tak neví roupama co dělat. Nevážíme si toho, jak
dobře se máme, a pokoušíme osud.

O co tedy momentálně v české společnosti především jde?

Někdo velice rád odvádí pozornost a tohle všechno mu hraje do karet. Já
samozřejmě nevím, komu to hraje do karet, ale obávám se, že jakýkoli
mumraj na ulicích, jakékoli davy je tam možné manipulovat, využít a
zneužít. To platí pro celé dějiny, kdy davy jsou manipulovatelné a dobré
myšlenky se dají zneužit. Toho se obávám. Ale myslím si, že v současné
době je důležitý klid, aby se to všechno uklidnilo, aby se některé věci
nenafukovaly. Jsme však ta česká kotlina a myslíme si, že jsme v centru
světového dění, a věci hodně přeháníme.

Je přehnané i tvrzení, že na prezidenta Zemana je cíleně vyvíjen tlak
neziskovým sektorem, který se věnuje uprchlíkům a geopolitickému
směřování a navíc je financován ze zahraničí, především od nadací
George Sorose?

Už jsem to naznačil, že tuhle situaci může někdo snadno zneužívat a
klidně to může být pan Soros se svými penězi, s nimiž má nějaké cíle,
čertví jaké. Ani bych se tomu moc nedivil. Neziskovek jsou mraky, jsou velice
netransparentní a nepřehledné, z čehož mohou vznikat budoucí problémy.
Tak je to i ve Spojených státech. Slyšel jsem, že Arabové vložili
obrovské finance do volby Hillary Clintonové prezidentkou USA. Peníze proudí
z Východu na Západ a ze Západu na Východ, jsme v těch proudech, a to je
nemoc naší civilizace. Za prachy je snaha koupit všechno. Vládu, politiku,
ale i štěstí a zdraví.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Hustý pokrytectví. Chucpe! Dienstbier ukázal na viníky, kteří ho prý
chtějí dostat z vlády. A hned to schytal zpátky

Ministr pro lidská práva Jiří Dienstbier, jenž má být údajně jeden z
těch, kteří opustí vládu Bohuslava Sobotky (ČSSD), si postěžoval na
svém twitterovém profilu. Následně se pak rozhořela diskuse.

„V ministerské ruletě po mém odvolání volají pučisté z Lán Tejc a
Zimola + pražská mafie – pračka peněz Poche a podvodník Březina. Nová
krev?“ rýpl si Dienstbier do jihočeského hejtmana Jiřího Zimoly i
poslance Jeronýma Tejce. Miroslav Poche je pak poslanec Evropského parlamentu
a Karel Březina zastupitel hlavního města Prahy.

„Tak až do odvolání vám ta pražská mafie a pračka peněz nevadila?“
rýpe pak v diskusi uživatel Petr Fuchs. Obdobného názoru je i předseda
pražské ODS Filip Humplík: „A to vám tihle přátelé před vaším
odvoláváním těch X let nevadili? Tohle je za mne hustý pokrytectví. Chucpe,“
uvedl. Artur Longen pak Dienstbiera utěšuje: „Nebojte, oni skončí do roka
a do dne též,“ uvedl.

Europoslanec Poche pak reaguje jen dvěma vysmátými smajlíky. Uživatel
Miroslav Svašek pak ještě reaguje na Březinu. „Nepochopitelné, že
Březina, po tom všem, má v ČSSD vliv, že si vůbec dovolí otevřít Hubu a
po něčem volat,“ uvedl.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Kdepak, Andreji, hnízdo máš? Z této TV reportáže musel Babiše trefit
šlak

Poměrně ostře se do ministra financí Andreje Babiše pustila kvůli tomu,
že se v kauze své Farmy Čapí hnízdo možná dopustil dotačního podvodu,
TV Barrandov. Ta celou situaci kolem Čapího hnízda ve své reportáži
poměrně detailně zmapovala. V průběhu celé reportáže hraje v podkresu
píseň Karla Gotta „Kdepak ty ptáčku hnízdo máš“.

Nejprve citovala Babišova slova, která zazněla o Čapím hnízdě v dokumentu
odvysílaném před časem Českou televizí: „Myslím, že je to nejlepší
projekt, co jsem kdy vymyslel. Napadlo mě to, když jsem s dětmi čekal ve
frontě v pražské zoo. U krmení koz byla obrovská fronta a já nesnáším
čekání. Tak jsem si řekl, že udělám něco podobného. Je to fantastický
projekt: 90 hektarů, atrakce pro děti, spousta zvířat, ekofarma...“

Moderátorka pak k tomu poznamenala, že poté, co Babiš v onom dokumentu o
Čapím hnízdě řekl, se mu bude jen těžko vysvětlovat, že farma Čapí
hnízdo a s ní spojené problémy nejsou jeho.

Reportáž ZDE ve stopě 21:00

Běžný oběd vyjde na 570 Kč

Reportér televize se pak rozhodl vyzkoušet, zda je Čapí hnízdo (leží 60
km jižně od Prahy, nedaleko od vesnice Olbramovice) skutečně vhodné pro
rodiny s dětmi, jak je prezentováno. „Dali jsme si sodovku, hráškový
krém, svíčkovou, čaj a vývar. Suma sumárum za 570 korun. Čapí hnízdo
zkrátka není pro lidi z levného kraje. Vzít sem na víkend rodinu, nechám
tu minimálně 10 tisíc,“ poznamenal s tím, že o to v celé kauze ale nejde.

Podivné majetkové přesuny

„Problém je jinde. Jak tohle všechno vzniklo (ukazuje za zády se
rozprostírající areál Čapího hnízda). Ještě v roce 2007 byl bývalý
statek Babišovým majetkem.“ (Grafika ukazuje, že v roce 2007 patřil statek
firmě ZZN Agro Pelhřimov spadající pod Agrofert, v roce 2008 vzniká
samostatná Farma Čapí hnízdo. A v roce 2014 se farma slučuje s firmou IMOBA,
spadající pod Agrofert.)

Proč takové majetkové přesuny? Podle reportáže byl jejich důvodem jediný
cíl, a to získat z EU dotaci 54 milionů korun.

Slovo pak dostal šéfredaktor časopisu Faktor S Ondřej Fér: „Jde o to, že
společnost, která byla majitelem Čapího hnízda, na určitou dobu, kterou
potřebovala přesně na čerpání dotací, se vyčlenila z koncernu Agrofert,
stala se malou firmou, která mohla čerpat dotaci, a jakmile tu dotaci
dočerpala, vrátila se k holdingu Agrofert.“

Ministr je s pravdou na štíru

Reportér poukázal na to, že Babiš se tváří, že je vše v pořádku. Ale
současně se do celé věci neuvěřitelně zamotává. „O Čapím hnízdě
například prohlásil: ‚Není to moje. Je to nějaký firmy, která patří
do holdingu.‘“

Na znamení toho, že Babiš nemluví pravdu, jsou znovu citována Babišova
slova z dokumentu ČT, kde Babiš o Čapím hnízdě říká, že je to
nejlepší projekt, jaký kdy vymyslel. Následuje záběr na výpis z
obchodního rejstříku, kde je uvedeno, že firmu IMOBA, která nyní Čapí
hnízdo vlastní, vlastní v podstatě sám Andrej Babiš.

V době, kdy se Čapí hnízdo tvářilo jako malá firmička a s ministrem
naoko nemělo nic společného, Andrej Babiš prohlásil: „Nevím, komu to
patří.“ To prý řekl časopisu Respekt v roce 2013. Firmě přesto poskytl
půjčku 400 milionů korun na přestavbu areálu a jednal prý jen s nějakými
advokáty.

Fér k tomu ale řekl: „Neumím si představit, že člověk jako Andrej
Babiš, který musí mít nějaké intelektuální schopnosti a dobrou paměť,
by si nevšiml toho, že v té firmě v představenstvu sedí bratr jeho
partnerky a jeho dcera z prvního manželství.“

Také není pravda, že audit nenalezl žádné pochybení

Reportér pak vysvětlil, že řeč je o Martinu Herodesovi a Adrianě Bobekové.
A zmínění advokáti? Ti také nebyli jen tak nějací. Byli to Babišovi
advokáti Václav Knotek a Gabriela Knapová. Knotek podle Féra sedí ve
správní radě Agrofertu.

Reportér nicméně upozorňuje, že Babiš dlouhodobě odmítá, že by se
dopustil nějakého podvodu. Babiš totiž letos Lidovým novinám řekl: „Dotace
pro Farmu Čapí hnízdo byla v minulosti opakovaně kontrolována úřady bez
jakéhokoliv nálezu.“

Jenže to není pravda. Audit v roce 2011 pochybení našel a pokutu udělil. Ta
se i s penále vyšplhala na 6 milionů korun. Rok nato však ROP Střední
Čechy, který dotaci Čapímu hnízdu přiklepl, pokutu snížil o 99 %. A
firma platila jen směšných 37 tisíc plus penále. „Okolo celé dotace
krouží ještě policie a šetří ji evropský protikorupční úřad Olaf.
Andrej Babiš tak v duši klid ještě nemá,“ dodal reportér.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Zločinnost migrantů v Německu: Tragické, píše známý publicista. A
ještě horší prý je...

Migranti přinesli Německu vlnu kriminality, konstatuje ve svém komentáři na
serveru Reflex.cz Jiří X. Doležal. Na pomoc si vzal konzervativní newyorský
think-tank Gatestone Institute.

„Donedávna – ještě před rokem – byl možný nárůst kriminality s
příchodem migrační vlny tématem kavárenských diskusí. Přesněji
řečeno – nepodložených blábolů. Ti, kteří jsou „proti imigrantům“,
se báli nárůstu zločinnosti, ti „proimigrantští“ naopak tvrdili, že
se příchozí budou dopouštět kriminality jen v rámci obvyklého počtu
zlodějů ve skupině. Nyní Gatestone institut přinesl čerstvá čísla,
která ukazují doslova tragickou realitu. A stejně tragicky na tyto zprávy
reagoval tuzemský mainstreamový tisk,“ poznamenal Doležal.

Podle tohoto institutu spáchali v roce 2015 migranti v Německu 208 344
trestných činů. A to jsou započítány jen činy objasněné. V Německu
mají podle Doležala asi padesátiprocentní objasněnost, takže reálný
počet trestných činů může přesáhnout až čtyři sta tisíc případů
za rok.

„Jde o osmdesátiprocentní nárůst oproti roku 2014 a vyjde na zhruba 570
trestných činů spáchaných migranty každý den neboli 23 trestných činů
každou hodinu. Zpráva není typicky německým produktem – je chaotická,
neúplná a zmatečná. Například neobsahuje údaje o trestné činnosti v
Severním Porýní-Vestfálsku (včetně Kolína), což je nejlidnatější
stát v Německu a také stát s největším počtem migrantů. Také chybějí
údaje o trestné činnosti z Hamburku, druhého největšího města v Německu,
a Brém,“ konstatuje Doležal. Všímá si také toho, že institut zmínil
fakt, že někteří političtí představitelé napříč Německem nařídili
policii, aby přivírala oči nad trestnou činností migrantů.

V téměř všech rovinách vzrostl podle Doležala počet trestných činů
zhruba dvojnásobně.

Původní text ZDE.

„Počítejme s hypotézou, že za nárůst kriminality můžou právě nově
příchozí. Uvádí se, že v loňském roce přišlo do Německa asi jeden
milion dvě stě tisíc imigrantů. Na ně připadá 80% nárůst, tedy asi 92
tisíc objasněných zločinů nebo včetně neobjasněných, řekněme, 180
tisíc. Na sedm imigrantů připadá jeden zločin, kdyby tedy každý měl
jiného pachatele, máme mezi nově příchozími 14 procent kriminálníků.
Oproti tomu se v jednaosmdesátimilionovém Německu ročně stane skoro šest
milionů zločinů, takže se proviní asi sedm procent populace. To jsou
všechno statistiky,“ uvedl Doležal.

Všímá si také závažného problému, který musejí řešit v Hamburku a
Brémách, a to jsou kriminální gangy nezletilých běženců. Zároveň podle
něj narůstá také počet žen a dívek obtěžovaných či znásilněných v
zařízeních pro uprchlíky.

Nejvíce trestných činů prý spáchali Syřané (24 %), Albánci (17 %) a
Kosované (14 %).

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Svolávám největší demonstraci od roku 1989. V Česku jde o všechno,
burcuje aktivista Jakub Pitron

Nesmíme prý politickým predátorům dovolit, aby k nám pustili drancovat
čínského draka. Tak hovoří Jakub Pitron, který na sociální síti
odvážně prohlásil, že spunktuje nejmasivnější demonstraci od
devětaosmdesátého roku. Už svolává do boje organizace, spolky, včetně
odborů, které prý musí přestat mlčet. Podniky J&T, Penta, PPF, kterým
zdárně sekundují Zeman, Babiš, Klaus – téměř kompletní partička z 90.
let, která byla skutečným vítězem převratu, dnes podle něj stojí v
první linii jako jeden muž, sešikována, aby poskytla své firmy, moc a
kontakty čínským soudruhům. Schyluje se k něčemu ještě
katastrofálnějšímu, než jsme zažili v 90. letech, míní aktivista.

Návštěva čínského prezidenta, jemuž podle slov aktivistů česká hlava
státu „dělala fasádu“ v rudém svetru, byla pro Jakuba Pitrona jednou z
posledních kapek. „Tohle překračuje úplně vše, co jsem schopen tolerovat,“
napsal po. zhlédnutí videa, v němž čínští hosté útočí na Čechy,
protizemanovský aktivista, novinář, správce facebookové skupiny Občanská
společnost spojený s červenými kartami, či loňský organizátor
občanských akcí Hi Friends (spojených s podporou průjezdu spojeneckých
vojsk územím ČR).

Hodlá proto zorganizovat demonstraci, která bude největší od roku 1989. Na
Facebooku již vyzval všechny, kdo sdílejí jeho postoje, aby mu posílali co
nejvíce kontaktů na potencionální soukmenovce.

Jeho motivace? Začíná to u Číňanů

Něco je opravdu hodně špatně, říká. Signálů, které to potvrzují a
které vedou Jakuba Pitrona k další velké občanské aktivitě, je několik.
Ten první, který dnes po návštěvě čínského prezidenta v Praze
vyzdvihuje, se točí kolem soukromé šanghajské společnosti China Energy
Company Limited (CEFC). Ta začala mimochodem prostřednictvím právní
kanceláře Pokorný, Wagner & partneři rozesílat vybraným českým médiím
hrozby žalobou, pokud budou nadále poukazovat na možné propojení CEFC s
čínskou vojenskou rozvědkou. „Hrozby – zdá se – vyvolal
investigativní článek LN o neobvyklém angažmá představitelů CEFC jako
‚poradců‘ hned tří vrcholných ústavních činitelů ČR – prezidenta,
premiéra a ministra vnitra. Hlavní partner kanceláře Pokorný, Wagner &
partneři je přitom znám svým blízkým vztahem k premiéru Sobotkovi, což
nutně jen dále prohlubuje dojem postupného fúzování českého státu s
CEFC,“ cituje Pitron z portálu Hlidacipes.org.

A pokračujeme… naší kontrarozvědkou

Tomu zdárně sekundují, jak Jakub Pitron odkazuje, veřejně dostupné
závěry, k nimž při sledování rizik propojování vlivu se zahraničními
politikami došla česká kontrarozvědka neboli Bezpečnostní informační
služba. „Česká BIS už ve výroční zprávě za rok 2014 uvedla: V
případě čínské moci a jejích zpravodajských služeb se nesl rok 2014 ve
znamení důrazu na vlivovou infiltraci do českých politických a státních
struktur a sběru politického zpravodajství, a to vše za aktivní pomoci
některých českých občanů, včetně politiků a státních úředníků.“

Zpráva potvrzuje, že hlavními cíli zájmu BIS v kontarozvědné činnosti na
našem území jsou aktivity ruské, ukrajinské a právě čínské.

Strýčkové Zeman ani Babiš proti tomu nemají ani ťuk. Alarmující!

Společnost CEFC, u níž dotčená média poukazují na vazby na čínskou
vojenskou rozvědku, realizovala v České republice řadu ne bezvýznamných
akvizic, které nelze přehlédnout. „Máme nákupy té samé čínské
společnosti CEFC ve společnostech jako je J&T, Penta, Médea Group...
Nezapomeňme ani na spolupráci PPF Group Petra Kellnera s čínskou China
Development Bank – Kellner provozuje v Číně Home Credit. A samozřejmě
proti takto masivnímu nástupu nemají vůbec nic ani Babiš, ani Zeman,“
kritizuje otevřenou náruč prezidenta i vicepremiéra.

„Ať si lidé připomenou, kdo jsou klíčové osoby těchto firem: Kellner,
Dospiva, Tkáč, Křetinský, Haščák, Kušík... A politicky jim v tom
sekundují Babiš, Zeman, Klaus… To je šílené. Ti samí lidé, kteří
mají přímo obří podíl na divoké privatizaci z 90. let, nyní stojí opět
bok po boku a dávají čínským soudruhům k dispozici své firmy, kontakty a
moc; přitom tvrdí, že jejich konání je v zájmu České republiky a jejích
občanů. Mnoho informací lze najít na www.mapovani.cz,“ ponouká Pitron a
shrnuje, že v oněch nákupech je třeba vidět zaměření na strategické
komodity: média, energetika, reklama, zemědělství, průmysl... „To mi
připadá naprosto alarmující,“ hodnotí to.

Čínská společnost CEFC mimo jiné v současnosti například kupuje od
investiční skupiny Rockaway Capital 50 až 90procentní podíl největšího
internetového prodejce dovolených v Česku Invia.cz. Celkem u nás za necelý
rok proinvestovala dvacet miliard. V oblasti médií jde rovněž o Empresa
Media, jež mimo jiné vlastní TV Barrandov a časopis Týden; a většinový
podíl přebírá také v Pivovarech Lobkowicz Group. Za zmínku stojí také 50
procent v aerolinkách Travel Servis nebo většinové vlastnictví Slavie Praha.
Letos firma převzala pětihvězdičkový hotel Le Palais Art Hotel Prague.
Čínská telekomunikační Huawei je v ČR úzce provázaná se společností
Telefónica O2, ovládanou rovněž Kellnerovou skupinou PPF. „Huawei je
považována za bezpečnostní riziko například v Kanadě, Austrálii nebo USA.
Huawei byla nucena trh v USA opustit i poté, co na bezpečnostní rizika
spojovaná s touto firmou upozornil mimo jiné osobně prezident USA Barack
Obama,“ připomíná Pitron.

„Takže si to shrneme. Všichni výtečníci z ‚devadesátek‘ táhnou za
jeden provaz: Dostat do Česka čínské peníze prostřednictvím firmy, která
je přímo napojená na čínskou vojenskou rozvědku, a být branou Číňanům
pro trh EU. Všichni prošli najednou stejnou přeměnou osobnosti z
bezohledných predátorů na hodné strýčky. I když to by sedělo: ‚Strýčku‘
oslovuje i čínský lid toho pána, co je u nás na návštěvě,“
poznamenává.

Společnost CEFC je největší soukromou společností v Šanghaji a šestou
největší privátní firmou v Číně. Působí především v oblasti
financí, energetiky a průmyslu. Svoje zastoupení má například v USA,
Velké Británii, Kanadě, Mexiku, Rusku, UAE, Indonésii, Singapuru, Jižní
Koreji nebo Japonsku. CEFC byla zařazena do TOP 500 firem světa. Opakovaně
byla zařazena mezi TOP 10 nejvlivnějších společností ČLR. Od roku 2013
rozdělila do charitativních a kulturních aktivit přes 2 miliardy korun a
poslední 4 roky byla oceněna jako jeden z TOP 10 největších charitativních
dárců Číny. CEFC se rozhodla expandovat do Evropy a Českou republiku si
vybrala jako hlavní sídlo svých evropských aktivit. (Zdroj:
http://CEFCeurope.com)

Partička, která chytla další dech

Na dotaz, zda je reálné dnes zorganizovat převrat srovnatelný s 89. rokem a
zda je tím možné dnes – v záplavě ostatních demonstrací a protestních
happeningů – něco změnit, reaguje: „Co mám jiného možnost dělat, než
proti tomu protestovat?“ Vidí jen dvě možnosti. „Za prvé nechat to být,
věnovat se své práci a pokud by se mé obavy naplnily, rychle odjet. Nebo –
snažit se lidem ukázat, že ta parta z devadesátek se nadechla možná
ještě k něčemu většímu, co pro nás může mít katastrofální důsledky,“
varuje.

Uvědomuje si ovšem, že spletité mocensko-ekonomické vlivy, kvůli nimž
bije on i řada dalších aktivistů na poplach, spousta lidí nemusí pochopit
nebo je pro ně řada jmen zcela neznámá. „Ano, jsem si vědom toho, že
většina občanů nemá tolik času a možná ani chuti věnovat se politice do
detailu. Mají mnoho svých problémů, spoustu z nich žije z měsíce na
měsíc a neřeší tyto věci...,“ pokyvuje s tím, že ale na druhou stranu
– jak v podstatě potvrzuje i citovaná zpráva BIS za rok 2014 – tohoto
faktu využívají tentokrát ne čínské, ale ruské tajné služby.

„Pokud dovolíme této partě popojít ještě dál, budou na tom opět biti
nejvíce ti, kteří se nemohou bránit... Nemůžu udělat nic jiného, než
oslovit lidi ve svém okolí, vysvětlit jim mé obavy a požádat je, aby mi
pomohli,“ dodává.

Mlčící odbory? Důsledky si poneseme všichni

Iniciátor budoucí „nej“ demonstrace má velký zájem na zapojení
odborářských organizací. „Napadlo mě to právě z důvodu, že doposud se
ve velké míře k těmto typům akce nevyjadřovali. Dokážu to pochopit,
protože občanská společnost je velmi rozmělněna do spousty malých skupin,
takže je pro tyto organizace možná těžké brát někoho jako relevantního
partnera... Spousta lidí také není mediálně známa... Ale domnívám se,
že situace je natolik vážná, aby k ní zaujaly postoj i další organizace
sdružující občany, podnikatele a firmy napříč společností. Protože
důsledky za naše nynější postoje – ať už budou jakékoli – poneseme
všichni,“ zdvihá varovný prst.

Nemusí podle něj jít jen o apolitické iniciativy. „Problém, který vidím,
nespočívá v tom, jestli někdo prosazuje pravicovou nebo levicovou politiku.
Ale jestli chceme demokracii v ČR nebo ne,“ nevymezuje se proti spolupráci s
politickými hnutími, pokud se ztotožní se stejným cílem. Mnohem více se
podle něj jedná o to, kterým směrem se budeme ubírat, jestli na Východ,
nebo na Západ. „Ona ta otázka v podstatě nebyla ani moc veřejně probrána.
Po listopadu 89 jsme věděli, že nechceme komunismus... Ale proběhla ona
identifikace se Západem?“ vznáší řečnickou otázku.

Netvrdí tím prý ale, že by neměly být korektní vztahy s Ruskem i Čínou.
„Ale neznamená to přeci, že predátorům z devadesátek dovolíme se
nadechnout a vpustit čínského draka drancovat naši zem. Já nemám nic proti
čínských, ruským ani jiným občanům. Mají to nesrovnatelně těžší
než my. Mám ale hodně výhrad proti režimům, které jim vládnou,“
objasňuje.

Moc dramatické? Svoboda versus životní úroveň

Pokud někomu připadá, že vidí současnou situaci až přespříliš
dramaticky, má se prý podívat na rozhovor s Jiřím Žůrkem z KPMG, který
odvysílala DVTV o studii Češi 1990 – 2015. „Podle tohoto dlouhodobého
výzkumu je pro 37 procent občanů na současném režimu důležitější
svoboda, možnost se prosadit a demokracie... Pro zbytek je důležitější
životní úroveň. Já jsem z těch lidí, pro které je důležitější
svoboda a demokracie,“ říká a dodává: „To ale není odsuzování těch
63 %, protože nic není černobílé. Chápu, proč někteří spoluobčané
mají jiné priority. Ale problém je, že bez té demokracie, svobody a
možnosti se prosadit, nebude v budoucnu možné zvýšit životní úroveň.
Lidé mají pocit a do jisté míry oprávněně, že je politici a vůbec ten
polistopadový vývoj zklamal. Chápu proč, ale zároveň si myslím, že
osmdesát procent věcí funguje... Ukažte mi společenství států, které
funguje lépe než Evropská unie.

Když se, například i v kontextu aktuální diskuze nad lidskými právy v
Číně, zamyslíme, těžko budeme hledat místo, kde mají lidé lepší
životní úroveň a více svobody. „Nikdo nepředstavil lepší plán.
Spojení Slovanů? Pod kým? Matkou Rusí? Úzké vazby s Čínou? Proč? Tohle
všechno jsou důvody, které mě vedou k tomu, že chci protestovat. Jsem
přesvědčen, že čelíme zcela zásadním tlakům, které mohou otočit
směřování naší země směrem na Východ, a je třeba říct této změně
zcela zásadní: NE, prostě to nedopustíme! Cítím nejen právo, ale
povinnost se vyjádřit.“

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Tereza Spencerová lomí rukama: Kdákání z Bruselu. Zavřít do blázince. A
jasně, za vše může Putin

OKNO DO SVĚTA TEREZY SPENCEROVÉ Za vše může Putin, přítel všech našich
nepřátel, komentuje editorka Literárních novin a analytička Tereza
Spencerová poslední výstupy z Bruselu. Zejména ji zaujal výrok Guy
Verhofstadta, že „Rusové a Američané a Turci společně víceméně
pracují na evropském území, aby zničili evropský model“. Poněkud méně
humorně hovoří o rostoucí hrozbě terorismu v Evropě a všímá si i
drobností kolem Donalda J. Trumpa.

Jak vnímat současnou vlnu informací o utrpení civilních obyvatel v Aleppu?
Rusové a Asad prý chtějí urvat vojenské vítězství pro sebe za cenu
bombardování nemocnic a v zásadě všeho, co jim přijde pod ruku. Je takový
postup, označovaný za genocidní, skutečně bezprecedentní? A jak je
vojensky efektivní, dokáže Asad „vyřešit“ Aleppo ještě za vlády
Obamy? Jaká je přesná vojenská situace a co bude pak? Jak z hlediska vývoje
války v Sýrii, tak z hlediska další uprchlické a humanitární katastrofy,
kterou „slibují“ nevládky? A vůbec, co zajímavého o vývoji v Sýrii
nám media nepřinášejí?

Nechci nikomu radit, jak vnímat situaci, ale první zprávy o „posledních
nemocnicích“ ve východním Aleppu začaly přicházet už někdy v únoru a
pak neúnavně znovu a znovu a znovu, zatím naposledy před pár dny. Nechci
tím nijak shazovat situaci civilistů ve východním Aleppu, ale když jde
něco takového zase „kolem“, tak už jen pokrčím rameny a pomyslím si
obdivně něco o neuvěřitelné vytrvalosti neziskovek, které tyto zprávy
generují, a médií, která je zarputile přebírají a nepřijde jim na tom
nic divného.

Nicméně, přece jen jsou údaje, které dokážou i překvapit, třeba když
katarská Al Džazíra před třemi dny v onom Al Káidou ovládaném
východním Aleppu, v němž i podle jejích tvrzení stále ještě žije asi
250 tisíc civilistů, zničehonic vykouzlila 100 tisíc dětí! Ale nešť,
kdybych se pídila po důkazech všech těchto tvrzení, tak by mě někdo mohl
obvinit z toho, že jsem Putinova agentka, která nevěří oficiálnímu
sdělení, tak to nechám být a radši si toho nebudu všímat. Nicméně, dál
v duchu (a to, prosím, kvůli cenzorům Ministerstva vnitra zdůrazňuji –
jen v duchu a sama pro sebe) trvám na tom, že ve východním Aleppu je
civilistů ve skutečnosti asi tak 50 tisíc a větší část. z nich tedy
logicky tvoří rodiny tamních džihádistů, kteří se odmítají vzdát a
těší se na ty černooké panny tam nahoře… Smrtelně zopakuji: podle
příkladu Libye si troufám tvrdit, že celkové počty obětí syrské války
budou výrazně nižší, než se dnes kvůli propagandisticým cílům tvrdí.
Jen musíme počkat, až válka skončí, kouř se trochu rozplyne a slovo
dostanou i místní a nejen zaručené zdroje z kanclu v prvním patře nad
secondhandem v britském Coventry.

Jestli je rozbombardování východního Aleppa bezprecedentní? Jistěže ne.
Mohli bychom začít srovnáním třeba se spojeneckým bombardováním
Drážďan na sklonku druhé světové války přes spalování Vietnamu
napalmem, zničení Grozného, bombardování irácké Fallúdži bílým
fosforem a ochuzeným uranem, od něhož před dvěma týdny uplynulo 12 let,
nebo saúdským bombardováním Jemenu. Fakt, že „mezinárodní
společenství“ - tedy Západ a jeho Saúdové a Katařané a jimi placené PR
firmy - lomí rukama výlučně nad tím Aleppem, dokládá jen to, že ve hře
je propaganda, nic víc. A taky že nevládky mají pořád ještě dost peněz.
I když, před pár dny jedna syrská opoziční mediální NGO zveřejnila
video, na kterém na zemi tiše leží zraněný, nad ním dva „záchranáři“
od Bílých přileb, a pak, asi po deseti vteřinách, zazní něco jako „Akce!“
a zraněný sebou začne zmítat a řve bolestí, zatímco mu ti dva zachránci
odhrnují suť z kolena… Fakt nevím, co se to stalo, že vypustili takovýhle
zmetek, ale třeba někomu už prostě peníze opravdu netečou jako dřív, a
tak se cítí ukřivděně.

Co se týče vojenské efektivnosti, tak to nevím. Bylo by samozřejmě lepší,
kdyby se džihád v čele s Al Káidou – sorry, podle našich médií stále
ještě „umírněnými povstalci“ – tváří v tvář přesile vzdal a
pustil ven alespoň civilisty, ale to po měsících pokusů podle všeho už
„nehrozí“, a tak zbývá jen ono vojenské řešení. Tedy, omlouvám se,
OSN přišla ještě s jinou variantou, a ta počítala s tím, že by Al Káida
dostala ve východním Aleppu autonomii. Tý bláho! Usáma bin Ládin se musí
v hrobě za své hubené břicho popadat! Kajdistický pidistáteček. Co nikdy
nedokázal on sám, zařídila by za něj OSN!

Tento geniální nápad byl ale podle očekávání v Damašku smeten se stolu a
syrská armáda se svými spojenci postupuje dál do hloubi východního Aleppa.
Nevím, jestli to stihnou do Trumpova nástupu, ale v praxi bude beztak
důležitější, aby se vše nějak vyřešilo, než v oblasti napadne sníh,
protože kdyby ho bylo víc, tak se boje prakticky zastaví, vše se
zakonzervuje do jara a namísto humanitární katastrofy vojenské bude spoustě
lidem hrozit umrznutí. Prašť jako uhoď, nás ale může hřát jistota, že
za to budou moci jen Rusové a Asad.

Česká diplomacie si právě dává cvičení z předmětu „Dobrodružný
krajan udělal průšvih v cizině a my ho musíme vyprostit“. Jde o Markétu
Všelichovou a Miroslava Farkase, kteří uvízli v Turecku. Zaslouží obdiv za
snahu pomoci Kurdům, nebo spíše profackovat? Jsou marxistické milice YPG
vlastně „hodní hoši“, ať už pro nás nebo pro Asada? Bylo opravdu
nutné jezdit za nimi přes Turecko? Co s námi, malým státečkem, teď Turci
budou chtít hrát, aby nám ty dva vrátili? A mimochodem, v severosyrské
kurdské Rojavě je dle jejich obdivovatelů fungující, v zásadě
socialisticky stát... Lze to tak říci?

Osobně tak nějak umím pochopit i jejich motivy pomáhat Kurdům, i když
netuším, jakou roli v tom všem sehrála určitá frustrace z „nudy v Brně“,
tedy v ČR. Neznám ty mladé nadšence, ale podle toho, co o nich čtu, mám
dojem, že prostě propadli jakési romantické vidině „boje za dobro proti
zlu“, aniž by si plně uvědomovali, že jsou ve skutečné válce. A že
Turecko Kurdy opravdu považuje za teroristy, ať si o tom kdokoli myslí cokoli,
a že není v pozici vazala, na kterého by si Evropa mohla dupnout. Současně
si ani nemyslím, že by nám Turecko chtělo něco „vracet“. Pár
podrážděných komentářů v tamních provládních médiích za čas rychle
vyšumí...

Obávám se ale, že nemáme moc co nabídnout na jejich výměnu, a kdyby Turci
udělali ve svém drakonickém protiteroristickém zákonu výjimku, tak by se
jim mohl začít sypat. Vychází mi z toho pro oba vězení v Turecku, dlouhé
a tvrdé. Nejspíš bude možné vyjednat přesun obou do vězení tady u nás,
až si v Turecku odsedí nějaké roky, ale to fakt jen spekuluji.

Postavení Kurdů v nynější válce v Sýrii je hodně komplikované. Na
jedné straně jsou nejúdernější „prodlouženou rukou“ Spojených
států v boji proti Daeši, na druhé straně bojují společně se syrskou
vládní armádou tam, kde je to pro ně výhodné, na třetí straně válčí
proti Turecku, které – spolu se Sýrií i Íránem – odmítá jakýkoli
náznak budoucího syrského Kurdistánu, na čtvrté straně jim nadbíhají i
Rusové, kteří jako první otevřeli v Moskvě jejich ambasádu…

Máte pravdu, že v tomto chaosu, kdy se jim hodně vnějších hráčů kvůli
svým krátkodobým zájmům snaží nějak pomáhat, mohou přežívat ideály
socialismu, možná spíš ale jakéhosi válečného komunismu, ale jakmile
válka jednou skončí, ideály budou vystřídány všudypřítomnými penězi,
obávám se. Kurdové nejsou nejpočetnější národ na světě bez vlastního
státu, jak se všeobecně opakuje, protože v Africe jsou mnohem početnější
národy se stejným postkoloniálním osudem, ale rozhodně mají mé sympatie.
Proto teď s podivným pocitem sleduji, jak USA vyslaly právě kurdské YPG
osvobozovat Rakká, „hlavní město“ daešáckého chalífátu, a to bez
ohledu na tvrdý nesouhlas Turecka. Jako by je tím vlastně předhodily do
otevřené války s Tureckem a jeho pravidelnou armádou a letectvem.

Nicméně to možná až tak divné není: Pokud se budou muset USA rozhodnout
mezi svým spojencem z NATO Tureckem a svými spojenci z YPG, koho si asi tak
vyberou? Tím spíš, že nový Trumpův poradce pro národní bezpečnost
Michael Flynn tureckého prezidenta Erdogana v zásadě opěvuje a tvrdí, že
by USA měly do Turecka vydat exilového duchovního a údajného strůjce
letního pokusu o převrat Fethulláha Gülena. A navíc se mezitím ukázalo,
že Flynn měl lobbistickou firmu, která pro Turecko v USA i pracovala. Jak
říkám, divný pocit, že se sice bavíme o syrských Kurdech, ale měli
bychom si začít připouštět, že se bavíme o obětních beráncích
geopolitiky… Budu hodně ráda, když to dopadne jinak.

A vůbec, Turecko začíná být čím dál zajímavější. Tento týden se
objevily zvěsti, že Erdogan na nás opět chce přitlačit pouštěním
migrantů. Co jsme mu zase udělali? Jak chápat postup Bruselu ve věci
přístupových rozhovorů s Tureckem, kde po Erdoganovi pořád něco chtějí,
on se jim směje a zároveň se uráží, že se do něj navážejí? Co jste si
pomyslela při jeho výrocích, že se Turecko má rozkládat až po Aleppo a
Mosul? Že by se inspiroval Trumpem a vyvinul heslo „Make Turkey great again“?

Upřímně řečeno, nevšimla jsem si, že by Ankara prst z migrační
spouště v posledním půlroce aspoň na chvíli sundala, a tak je jasné, že
už ji musejí chytat křeče. A z nich plynou stále podrážděnější
turecké reakce na kritiku zaznívající z Bruselu nebo evropských metropolí.
Musí být opravdu děsivé sledovat to zlobné „kdákání“ z Evropy –
omlouvám za ten výraz, ale příhodnější mě nenapadá –, po němž
ovšem nenásleduje žádný konkrétní krok v otázce migrační dohody. Není
divu, migrace je jedním z tektonických zlomů, který Unii tříští, a tak
nic konkrétního kromě toho poplašeného a vzteklého kdákání ani čekat
nelze. Nicméně, musíme mít na paměti, kdo na nás onou migrací míří, a
když už jsme naprosto v outu, tak bychom neměli situaci zkoušet ještě
zhoršovat podle toho starého vtipu „Boxuješ? Ne? Tak pojď ven!“

Tím spíš, jak jsem říkala minule, čas pracuje pro Turecko a naše pozice
se bude jen a jen zhoršovat. Nevím třeba, jak někdy příští rok dopadne
nedávné Erdoganovo povzdechnutí, že i ty řecké ostrovy, na kterých dnes
koncentrujeme migranty, byly kdysi turecké. Donutíme Řeky, aby je předali
Turecku výměnou za odpis nějakého toho bublinózního dluhu?

A tím se dostáváme plavně k Aleppu a Mosulu. Mám za to, že zatímco
řecké ostrovy jsou jaksi v „unijní dikci“ (byť si Řekové budou myslet,
že v jejich), ale Sýrie a Irák jsou v „dikci“ regionálních mocností,
ať už bude kromě obou dotčených zemí řeč třeba i o Íránu nebo Izraeli,
nad nimiž ještě ční Rusko s Čínou a pomalu „odcházejícím“ Západem.
Jasně, že v rámci svých snů o obnově osmanské říše může Erdogan
mluvit o jakémkoli místě na světě, ale vsadím se, že je pro něj dnes
reálnější získat řecké ostrovy než Aleppo nebo Mosul. A on to musí
vědět. Nevsadím se ale o to, zda to vše opravdu nechce. Podle mého je to
jen součást jakéhosi myšlenkového „rozšiřování bitevního pole“ a
čekání na reakce.

Minule jste přirovnala odhadování kroků Donalda J. Trumpa ke „kremlinologii“.
Ono to možná nabývá trochu senzibilních rozměrů: Jedni svými analýzami
zarputile přesvědčují, že Trump bude drsný na zlého Putina a že Romney,
Giuliani, nový šéf CIA Pompeo a další „jestřábi“ to pěkně vezmou do
rukou... Druzí zase přesvědčují svět, že Trump je izolacionista, s
Putinem se domluví a Michael Flynn to jistí. Vnímá vlastně Trump tato
zbožná přání, kterými se ho ti i ti snaží hypnotizovat? A kdo se
přiblížil za poslední týden větší spokojenosti? Sam veliký DJT zarytě
mlčí a novináře odhání – co tím sleduje? A mimochodem, utichá podle
vás v USA i v Evropě zděšený ryk nad jeho zvolením, nebo nastala fáze
smíření se s osudem?

Vy po mně zase chcete trumpologii! Jak mám, prosím vás, vědět, jestli
Trump ta všemožná zbožná přání vnímá? Tedy, je jasné, že spoustu z
nich prostřednictvím různých svodek asi vnímá, důležitější bude
otázka, jestli si z nich něco bere. Třeba generál Mattis, který by mohl (ale
také nemusel) být ministrem obrany, prý nyní Trumpovi vysvětlil, že
mučení nepřináší lepší výsledky „než krabička cigaret a pár piv“.
Trump v předvolební kampani mučení oslavoval, málem vymýšlel své
vlastní „triky“, a teď tohle. Znamená to ale, že waterboarding a další
mučící praktiky, které naši demokracii činí větší a skvělejší,
opravdu zavrhne? Při pohledu na nového šéfa CIA nejistě řeknu: Čert ví.
Chápu ale, že odhání novináře – v první řadě na ně má po celé té
mediální proclintonovské kampani pifku, a za druhé, co jim má stokrát
denně a den za dnem asi tak říkat, když sám nejspíš neví, co přesně
má dělat, nebo přesněji, jaké jsou jeho mantinely?

Vy ani já naštěstí nestojíme v čele Bruselu, Berlína, Pekingu, Moskvy,
Tokia a dalších důležitých míst – včetně Prahy, samozřejmě – a tak
si můžeme dovolit ten luxus netrojčit a v klidu počkat pár týdnů nebo až
na ten konec ledna, až Trump usedne v Bílém domě. To už taky budeme najisto
znát jména, která si vybere do různých funkcí, nebo lépe, jména, která
mu budou „systémem“ dovolena do funkcí uvést. Mnohé pak bude jasnější.

Guy Verhofstadt, předseda liberální frakce Evropského parlamentu a hlavní
vyjednavač EU ve věci Brexitu začal panikařit, že Evropu ovinuly zlé mraky:
Trump a Putin prý mají tu moc, aby se svými obdivovateli v Evropě zničili
ty skvělé Evropské hodnoty. Jsme prý „obklíčeni diktátory“. Opravdu?
A je to jen hystericky výkřik, nebo se bruselští pánové fakt děsí, že
by je Trump nejen nechal „ve štychu“, ale ještě by je sám potopil?
Probůh, dávat do jedné řady Trumpa a Putina, není to z bruselského
hlediska na obklad? A k tomu zprava z Francie: Proti Le Penové, která se má
ráda s Putinem, se postaví asi Fillon, který se má taky rád s Putinem. Je
to tak zlé?

On ten pan Verhofstadt ve skutečnosti prohlásil, že „Rusové a Američané
a Turci společně víceméně pracují na evropském území, aby zničili
evropský model“. To už není jen panika, ale rovnou paranoia. Samozřejmě,
s lidmi typu tohoto pána na nejvyšších příčkách EU by nás zvalchovala i
Papua Nová Guinea, ale ta o to – zřejmě naštěstí – nejeví větší
zájem, přinejmenším prozatím. Nicméně, logicky: pokud by ta paranoia byla
skutečností a Rusové s Američany a Turky se proti nám spikli: Co by Evropa
měla dělat? Nejspíš by měla přemýšlet, jakou politiku zvolit, aby se
dál netříštila, a přitom i jak se třeba těm třem „diktátorským
zlosynům“ ubránit, ne? Takže by se logicky měla vrátit do hry „unijní
armáda“, ale ta narazí nejen na nejednotnost Unie, ale i na fakt, že dvě
procenta HDP požadovaná v Alianci na obranu vydávají jen Řecko, Polsko,
Estonsko a Británie, která už beztak míří mimo Unii. Ostatní se dál
vezou v „náruči“ amerického státu, jehož dluh je už nesplatitelný a
podle všech běžných norem už by USA dávno neměly ani existovat. Takže co?
Je chyba na straně „Ruska, USA a Turecka“, nebo v absenci jakékoli ideje
dalšího postupu v rámci EU? Je očividné, že zavřít pana V. někam do
vypolstrované cely, aby si trochu odpočinul, nejspíš nepomůže vyřešit
úplně všechno. Chybějí nám politici, kteří by měli jasnou vizi
evropské budoucnosti a nepočítali by pořád s tím, že se dál, 70 let po
druhé světové válce, budeme schovávat za americkými zády.

A politici, které máme, se v posledních několika letech naučili opakovat
mantru „Putin může za všechno“, což je ovšem jen další problém.
Vychází z něj třeba tvrzení, že „Putin“ vlastně vyhrál letos už v
nizozemském referendu o asociaci s Ukrajinou, pak při Brexitu, pak u sebe doma
v parlamentních volbách, pak s Trumpem, pak v Moldově a v. prezidentských
volbách v Bulharsku, na spadnutí je letos ještě prezidentský úřad v
Rakousku a možný pád vlády v Itálii a příští rok se navíc plánují
volby v Nizozemsku, Německu a Francii, kde se podle všeho utkají dva jeho „přátelé“.
, tedy Fillon s Le Penovou... Já sice tuším, že je skvělé mít někoho, na
koho můžu hodit všechny hříchy světa a zbavit se jakékoli zodpovědnosti,
ale strkat všude Putina, onoho „všeobjímajícího přítele všech našich
nepřátel“., je ze všeho nejvíc neotřesitelným důkazem toho, že naše
„elity“ s konečnou platností ztratily kontakt s realitou, že netuší,
že každým svým dalším slovem, natož činem, který nevede k pojmenování
našeho stavu, vesměs vše jen zhoršují.

Pro všeobecné zklidnění zástupů znervóznělých duší navrhuju, abychom
všechny „Putiny“ ve větách nahradili třebas „hrochem“ – to je
takové vcelku sympatické, klidné zvíře, které sice umí taky nadělat
spousty rotyky, ale… Jen si zkuste představit ty věty: „Přátelé hrocha
vyhráli volby tam a tam.“ Cítíte z toho ten klid a pohodu? A dobrý pocit?
Africké safari! Ochrana divoké přírody! Environmentalismus! Vystresované
nervy vibrují radostí!

Navíc mám pocit, že to prostě udělat musíme, protože když si
představím, že „pražská kavárna“, která chce být neustále tou „součástí
Západu“, najednou zjistí, že jí v praxi z toho Západu zbývá jen
paranoidní pan V., placení protitrumpovští demonstranti v USA a k tomu
ještě europarlament, který se zrovna vydal do boje proti propagandě Ruska i
Daeše najednou, tak to s ní může dost zamávat. Prostor pro svobodné
dýchání se zmenšuje. Pokud nikdo nechce pojmenovávat realitu a hledat chyby,
tak by „hroch“ všechno alespoň zklidnil. Nebo třeba koala. Ta by možná
byla ještě lepší.

Američané varovali Evropu, že během adventu jí hrozí zvýšené
nebezpečí teroristických útoků. Je nám tato rada k něčemu? A Hynek
Kmoníček dal najevo, že Evropa nemá kapacity sledovat všechna pochybná
džihádistická individua. Můžeme tedy o adventu jedině ucucávat grog a
čekat, co bude? Jinak, jak rozumět těm častým zprávám, že čím víc je
Daeš „v háji“ v Sýrii a Iráku, tím víc se „vyřádí“ v Evropě?

Ano, a nejen během adventu, jak ukázaly poslední dva tři roky. A belgická
vláda tvrdí, že se do Evropy chystá pět tisíc teroristů Daeše, kteří
už absolvují specializované kurzy „jak projít do Evropy a získat tam azyl“.
Podle všeho to nebude nic až tak složitého. Ale na druhou stranu, nebuďme
tak sebestřední, 98 procent všech obětí teroristických útoků
islámských radikálů jsou muslimové, a je velmi pravděpodobné, že hlavní
vlna „migrace“ Daeše z Iráku a Sýrie zamíří třeba do Pákistánu,
Afghánistánu, zkrátka na východ.

Je jasné, že i kdyby do Evropy přišlo opravdu jen těch zmíněných pět
tisíc „nových“, kteří by se přidali ke stovkám těch, kteří už tu v
rámci více či méně spících buněk jsou, máme problém. Jeho řešení
bude pomalé a bolestné, ale jednou bude logicky dokonáno – současně
bychom si ale měli uvědomit, kdo stál u zrodu Daeše nebo Al Káidy, kdo jim
pomáhal sílit, kdo je opečovával, když se mu to zdálo strategicky
výhodné… Když budete mít doma vzteklého psa, který někoho někde zabije,
jste za něj právně odpovědní. Vím, že naše „elity“ nikdy žádnou
zodpovědnost za nic nenesou, ale možná – tak nějak pro příště (protože
při jejich psychopatii nějaké „příště“ určitě znovu nastane) bychom
se měli poučit a onu zodpovědnost bychom po nich měli vyžadovat.

Co na tom, že pateticky oplakáváme oběti teroristických útoků kdekoli v
Evropě, když lidé, kteří vlastně kdysi dali teroristům do rukou zbraně,
výbušniny a peníze, kráčejí v čele všech těch smutečních průvodů?

Slovensko předsedá Evropské unii. Všimla jste si toho?

Nevšimla. Připomíná mi to jen zvýšená koncentrace bezzubých unijních
akcí, které se konají v Bratislavě. Ale na druhou stranu, všiml vy jste si
třeba holandského předsednictví? Nebo jakéhokoli jiného? Jistě, to naše
jsme tady probírali ze všech stran – Saša Vondra a ukradený skoro milion,
Černého urážlivá Entropa, Topolánkův vysněný plynovod Nabucco bez plynu,
Evropa, které jsme to chtěli „osladit“… To byly časy „akce“, že?

Závěrem tradiční otázka. Co dalšího bychom měli během příštího
týdne sledovat?

p.p1 {margin: 0.0px 0.0px 12.0px 0.0px; font: 16.0px 'Trebuchet MS'; color: #0000.
00; -webkit-text-stroke: #000000} p.p2 {margin: 0.0px 0.0px 0.0px 0.0px;
text-align:. center; font: 16.0px 'Trebuchet MS'; color: #000000;
-webkit-text-stroke: #00000. 0; min-height: 19.0px} p.p3 {margin: 0.0px 0.0px
12.0px 0.0px; font: 12.0px 'Trebuchet MS'; color.: #000000; -webkit-text-stroke:
#000000; min-height: 14.0px} p.p4 {. margin: 0.0px 0.0px 12.0px 0.0px; font:
12.0px 'Trebuchet MS'; color: #000000; -webkit-text-stroke: #000000} span.s1 {font-kerning:
none}

Nic konkrétního mě nenapadá, ale je jisté, že současný chaos něco
zajímavého jistě vygeneruje.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Pohrdám voliči Zemana. Ty ksichty z SPD... Ty kanále Filipe, já bych ti
přál, abys dostal od Ondráčka přes držku. Blbci se přestali stydět za
svou blbost, říká Jan Hřebejk

Režisér Jan Hřebejk poskytl rozhovor serveru seznamzprávy.cz. Zhodnotil v
něm současnou politickou situaci a stálo to za to. Přesvědčte se raději
sami.

Jana Hřebejka proslavil především film Pelíšky, komedie s nádechem smutku
nad tím, co se dělo v roce 1968. Hřebejk věří, že tento svůj film nikdy
nepřekoná. To však neznamená, že bude umělecky nebo občansky mlčet.
Nebude. I nadále hodlá glosovat společenské dění.

Nechápe, jak lidé mohli podruhé zvolit prezidentem Miloše Zemana, když
viděli, co ve svém prvním funkčním období prováděl. Po prvním zvolení
prezidenta Zemana bylo Hřebejkovi vyčítáno, že voliči Miloše Zemana
pohrdá. Tehdy to prý nebyla pravda, ale dnes už to pravda je. „Hele, já ti
to řeknu opravdu drsně,“ sdělil Hřebejk Jiřímu Kubíkovi, který ho
zpovídal. „Dneska už jo. Ale tehdy ne, tehdy se mohl někdo splést. Kdo ho
volil podruhé, sorry. (...) To jsou lidi, se kterými nechci mít nic
společného,“ zdůraznil režisér s tím, že dnešní Zeman a jeho
současné okolí reprezentuje hodnoty, s nimiž umělec opravdu nechce mít nic
společného.

Hřebejk je prý schopen pochopit uvažování lidí, kteří Zemana zvolili, je
schopen pochopit, že se někteří lidé nechali zblbnout dezinformacemi, tak
volili Zemana. To však nemění nic na tom, že Zeman neměl být podruhé
zvolen.

Ale není to jen o Zemanovi. Hřebejk byl stejně nekompromisní také vůči
předsedovi KSČM Vojtěchu Filipovi, jeho stranickému kolegovi Zdeňku
Ondráčkovi a vůči šéfovi SPD Tomiu Okamurovi. Hřebejk nechápe, jak se
mohl předsedou sněmovní komise pro kontrolu Generální inspekce
bezpečnostních sborů stát Zdeněk Ondráček. Jde o člověka, který před
listopadem 1989 používal proti demonstrantům toužícím po svobodě obušek,
když hájil tehdejší komunistický režim.

„Já mám v současné době pocit určité bezmoci, hořkosti,“ podotkl
režisér. „Bolševici mají poloviční výsledek, co měli dřív, ale mají
předsedy parlamentních výborů. Vykládají, že zásah 17. listopadu byl
přiměřenej. Já bych přál tomu Filipovi, aby tam byl. Kanálovi. Aby dostal
od Ondráčka pěkně přes držku. Těch fašounů je taky pár. To SPD. A ty
se musíš na ty jejich tupý ksichty dívat a tvářit se, že je to v
pořádku,“ nebral si servítky režisér.

Stejně tak Hřebejk nechápe, jak lidé mohou přehlížet obrovský střet
zájmů premiéra v demisi Andreje Babiše. Jak je možné, že tohle lidem
nevadí? „Tady jde o to, že se blbci přestali stydět za svou blbost,“
shrnul svůj názor Hřebejk s tím, že nechápe, jak mohou někteří lidé
zpochybňovat fakt, že Země je kulatá, což dnes někteří lidé dělají a
považují Zemi za placatou.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Oskar Krejčí si nebere servítky: Brusel tak miluje moralizování. A přitom....

Politolog Oskar Krejčí v rozhovoru pro PrvníZprávy.cz konstatuje, že se za
posledních pár let změnilo pojetí mezinárodních vztahů. Ty se podle jeho
názoru rozvrstvily. Evropská unie neumí na nové situace reagovat. Podbízí
se Turkům a na všechno dokáže reagovat pouze se zpožděním. Zkrátka
všechno špatně.

„Evropská unie postrádá jakýkoliv koncepční přístup. Dnes je její
racionální chování zablokováno trapnou obhajobou německé kancléřky.
Obecně pak Brusel reaguje na problémy ad hoc, bez koncepce a pozdě. Politika
Unie vůči Turecku není rozvrstvená, ale jednostranně podbízivá.
Podívejte se jenom na vybombardovaná sídla tureckých Kurdů a postavte si
vedle sebe moralizování kolem lidských práv, které Brusel tak miluje, se
současnou ‚obchodní‘ dohodou Ankary a Bruselu o migrantech. Vzpomeňte si,
jak bylo zdůvodňováno bombardování Kaddáfího Libye – a jak se mlží
kolem Erdoganovy ‚národnostní politiky‘, kolem jeho chápání svobody
slova, nebo obchodních tras mezi Tureckem a džihádisty v Iráku a Sýrii,“
popisuje Krejčí.

Co míní rozvrstvením mezinárodních vztahů? Na některých problémech
státy spolupracují, v jiných stojí proti sobě. Dobře to lze ilustrovat
např. na vztazích Ruska a Saůdské Arábie. V syrském konfliktu fakticky
stojí proti sobě. Rusové podporují syrského prezidenta Bašára Asada a
předpokládá se, že Saůdové podpoří povstalce, bude-li třeba. Současně
však Rusko a Saůdská Arábie usilují o vyšší ceny ropy. Jejich ekonomiky
jsou na cenách ropy značně závislé.

EU dělá chybu v tom, že jasně neartikuluje své zájmy, jak to činí
Rusové, Američané či Saůdové. Unie činí jen váhavé kroky do neznáma,
bez jasné koncepce. Mohla by to změnit výměna politických generací v
Německu a ve Francii.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
To snad ne. Internetem koluje, že atentátník z Bruselu měl selfíčko s
Merkelovou

Spekulativní teorie se objevily na sociálních sítích. Koluje tu totiž
fotografie německé kancléřky Angely Merkelové s mladým mužem. Ten si s
„první ženou“ Německa udělal loni v září selfie. A nyní se hledí na
podobnost s belgickým sebevražedným atentátníkem. Informaci přinesl server
PrvníZprávy.cz.

Fotografie, která je k vidění na sociálních sítích, zachycuje
usmívající se kancléřku s mladým mužem. Poté, co belgická policie
zveřejnila snímek teroristy Najima Laachraoui, spoluzodpovědného za úterní
atentát na bruselském letišti Zaventem, vyrojily se spekulace, že muž na
snímku s kancléřkou je právě on.

Policie zatím informaci nepotvrdila ani nevyvrátila. Podobnost mezi mladým
mužem, s nímž se kancléřka zvěčnila při návštěvě uprchlického
tábora, a islámským radikálem, vyhledali jako první uživatelé sítě
Twitter.

Původní text ZDE.

Snímek, o němž se nyní hovoří, byl hojně probírán i v minulosti.
Právě kvůli němu byla kancléřka mimo jiné pranýřována za příliš
velkou lásku k migrantům.

DNA Najima Laachraouiho se v minulosti našla již na několika pásech s
výbušninami při listopadových útocích v Paříži. Stejně jako nyní se k
nim tehdy přihlásilo radikální hnutí Islámský stát.

Psali jsme: : : : : Vyměklá Evropa, co se vymlouvá na humanismus. Analytička
připomněla, co všechno kolem bruselských teroristů selhalo : : : : Jasná
řeč Andreje Babiše: Pokud se prokáže podvod s Čapím hnízdem, odejdu : :
: : Ministr Chovanec: V Bruselu jsme se shodli na jasném postupu vůči
teroristům : : : : Belgií otřásl další výbuch. Jeden člověk „neutralizován“

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Zakázat sex! Bývalá ministryně spravedlnosti se krutě vysmála
nejnovějším akcím feministek

Bývalá ministryně spravedlnosti Daniela Kovářová se ve svém fejetonu na
serveru NeviditelnýPes.cz nechala slyšet, že sex z našich životů
vymýtíme. O co konkrétně v této nadsázce jde?

„Milé sestry, kolegyně, přítelkyně, vybojovaly jsme řadu bitev, jimiž
jsme svět změnily k nepoznání. Zrušily jsme rozdíly mezi pohlavími, děti
se rodí ve zkumavce, muži doma uklízejí a my se konečně můžeme věnovat
kariérám. Ještě však není možno usnout na vavřínech. Nejnovější
bitvu za oceánem svádějí naše americké kolegyně a my se musíme jejich
pokusy správně inspirovat,“ podotkla Kovářová a popsala o co jde. Podle
ní je nutné vybrat muže na vrcholu slávy a přijít s obviněním ze
sexuálního obtěžování. Jak dodává, s narážkou na současnou kampaň,
kdy ženy vzpomínají na negativní sexuální prožitky v minulosti. Stačí
se zkrátka rozpomenout na emotivní zážitek, jenž křehké ženské pohlaví
negativně ovlivnil. Původní text ZDE „Co na tom, že vzpomínky jsou
neprokazatelné a vždy subjektivní, obzvláště pokud nikdo třetí nebyl
nablízku? Sáhl vám lehce na kolínko? Žádný div, že vás ten dotyk dodnes
budí ze spaní. Podíval se na vás s vilným úsměvem? Nehorázné, a je
třeba ho zaživa hodit lvům! Učinil vám sexuální nabídku nebo vypustil z
úst dvojsmyslnou větu? Pak jen do něj, milé kolegyně. Nabídl vám
kvalitní sex? Otřel se o vás ve vlaku? Hvízdl na vás? Jak odporné, jak
podlé! Je nejvyšší čas a řekněme dost! Ukážeme jim, že nic podobného
už se nikdy nesmí opakovat,“ poznamenala Kovářová.

Důležité je ani na vteřinu nepřipustit myšlenku, že by snad chování
mužů bylo pozitivní. „Je třeba vždy důrazně popřít, že bychom se
líčily, česaly, oblékaly a fintily proto, abychom oku muže zalahodily, že
bychom se snad někdy na ono proradné plémě usmívaly, abychom v něm zájem
o nás vyprovokovaly, ba dokonce že bychom se snad snížily k chování, jež
by se tomu jejich podobalo. Je třeba důrazně popřít, že by nám mohlo
chování mužů někdy i lehce imponovat, ba dokonce že bychom právě o ně
občas mohly stát,“ dodala exministryně. Závěrem pak poznamenala, že
ženy chtějí hlavně budovat kariéru a získat tučné odškodnění z mužů
za to, že jsou muži. „Koneckonců dnes je i účel jejich snah poněkud
nemoderní a zastaralý. O vlastní děti téměř nikdo nestojí, vždyť
ničí postavu, stojí peníze a brání růstu, a tak je třeba sex úředně
zakázat a mužské pohlaví pořádně převychovat, aby se z mužů vilných
staly bytosti nám podobné – něžné, vyholené, vonící, kooperující,
empatické a chápavé. Jedině s takovými bude příjemné žít, pracovat a
povídat si. A přirozeně také nakupovat,“ uzavřela. : Psali jsme: : : : :
Vedení katalánského parlamentu může složit kauci. Nebude pak muset do
vazby : : : : Ředitelství silnic a dálnic upozorňuje na omezení na dálnici
D47 v Ostravě : : : : Vitamin D – také trpíte jeho nedostatkem? : : : :
Každý rok přibyde v ČR zhruba 10 000 diabetiků. Znáte svou hladinu cukru?

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Policie zveřejnila svou verzi zákroku proti narušiteli na akci Zemana. Ti,
kteří křičí něco o „estébáctví“, budou koukat

Během návštěvy prezidenta Zemana v Olomouckém kraji musela zasahovat
policie. V Lipníku nad Bečvou vstoupili strážci zákona na scénu ve chvíli,
kdy odpůrci prezidenta Miloše Zemana chtěli nechat prezidentovi zahrát
Modlitbu pro Martu. Za to si policie vysloužila kritiku z úst mnoha politiků.
Server Týdeníkpolicie.cz, který ale nijak neodráží oficiální stanovisko
Policie ČR, se ovšem policistů zastává. Nabízí také vlastní
vyjádření policie k tomuto případu.

Když prezident Miloš Zeman zavítal do Lipníku nad Bečvou, čekalo na něj
mnoho jeho podporovatelů. Dorazily však také asi tři desítky odpůrců
prezidenta, kteří si přinesli červené karty. Ty chtěl podpořit z okna
soukromého objektu muž, který demonstrantům pustil známou Modlitbu pro
Martu. Pro tohoto „zvukaře“ si došla policie a odvezla ho na služebnu.
Proti tomu protestovala řada lidí, politiky nevyjímaje.

„Internetem se šíří lavina článků a vyjádření dehonestujících
práci Policie ČR. Tentokrát je to v souvislosti se zákrokem policie v
Lipníku nad Bečvou, kde byl zajištěn muž podezřelý z přestupku,“
uvádí se úvodem textu na serveru Týdeník policie.cz.

Přestupku se mohl dopustit tím, když hlasitou hudbou rušil řádně
nahlášené shromáždění. Toto shromáždění svolal prezident republiky
Miloš Zeman, ale to podle policie v celé kauze nehraje roli. Kdyby
shromáždění řádně nahlásil kdokoli jiný, policie by mu poskytla stejnou
ochranu. Muž, který narušil řádně nahlášené setkání Modlitbou pro
Martu, byl prý vyzván, aby svého počínání zanechal, ale neučinil tak.
Proto byl zajištěn a odvezen na služebnu. Přestupek byl posléze předán k
prošetření příslušným úřadům.

Na zákrok policie, jak byl prezentován některými médii, krátce nato
nelibě zareagoval například europoslanec Jiří Pospíšil (TOP 09), který
nechápal, proč policie zasahovala proti někomu, kdo si v bytě pouštěl
hlasitou hudbu. Zdá se mu, že zadržení člověka, který jen pouští
hlasitou hudbu, je přes čáru.

Pospíšilovu kritiku ale server odmítá. „Zaprvé tedy, pan Pospíšil plete
dohromady hrušky s jabkama, tedy nějaké rušení sousedů hudbou (řešit se
dá ze strany policie v případě, že k němu dochází po 22. hodině, tedy
že tím dochází k rušení nočního klidu) a narušování řádně
ohlášeného shromáždění. Jsou to dvě naprosto odlišné věci. Navíc,
jak už jsme zmínili, policie nikoho nezatkla. Žádný zatykač totiž nebyl
na nikoho z přítomných vydán…,“ osvětluje Týdeníkpolicie.cz.

K celému případu se ve středu oficiálně vyjádřila také Policie ČR na
svém twitterovém účtu: „Policisté v Lipníku nad Bečvou zajistili muže,
který hlasitou hudbou narušil setkání občanů s prezidentem ČR a nedbal
jejich výzev. Nyní je 51letý muž podezřelý z přestupku proti právu
shromažďovacímu.“

Doplňující informace pak médiím poskytl policejní mluvčí z Krajského
ředitelství policie Olomouckého kraje Libor Hejtman. „Svou hlasitou
hudební produkcí rušil projev jednoho z účastníků shromáždění. Za
přestupek lze uložit pokutu do výše 15 tisíc korun. V případě, že v
průběhu šetření nedojde ke změně právní kvalifikace, bude přestupek
oznámen k projednání místně příslušnému správnímu orgánu v Lipníku
nad Bečvou,“ komentoval Hejtman, který celý zásah policie shrnul: „Dne 8.
11. 2017 na náměstí v Lipníku nad Bečvou 51letý muž narušil svou
hlasitou produkcí řádně ohlášené setkání občanů s prezidentem České
republiky, na základě čehož je podezřelý z přestupku proti právu
shromažďovacímu. Muž byl policisty opakovaně vyzván, aby zanechal svého
protiprávního jednání. Následně byl muž zajištěn podle zákona o
Policii ČR a eskortován k podání vysvětlení na obvodní oddělení Policie
ČR v Lipníku nad Bečvou k provedení dalších administrativních úkonů. Po
podání vysvětlení bude muž propuštěn.“

K celé kauze se však vyjádřil také novinář z Respektu Jaroslav Spurný.
Na sociální síti Facebook napsal, že byl na místě a nestačil se divit, co
se kolem něj děje.

Byl jsem tam. Asi dvacet minut po zatčení „zvukaře“ natáčeli policisté
tajně z ulice přes velké okno kavárny několik uvnitř sedících
demonstrantů. „Natoč tu ženskou, ta to organizovala,“ říkal muž v
civilu kolegovi s malou videokamerou. „A ještě toho chlapa.“ Stál jsem
kousek od nich a požádal je o legitimaci a chystal se je vyfotit. Chvíli
natáčeli na kameru mě a pak si nasadili kapuce. „Máme uniformy, blbečku?“
zeptal se mě jeden z nich a postavil se ke mně velmi, velmi blízko, abych
nemohl fotit. Kameraman mezitím utekl. „Tady nikdo nikoho nenatáčel,“
řekl muž a odešel. Později jsem je viděl za zábranami, za než mohli jen
policisté a Zemanův doprovod. Byl jsem celkem šokovaný ze své bezmoci.
Nicméně se pokusím zjistit, o koho šlo. Fakt mě to tajné filmování
demonstrantů půl hodiny po demonstraci připomnělo estébáky.

Na svědectví Spurného zareagoval rozčíleně i novinář Jaroslav Kmenta:
„Nejodpornější forma útlaku - natočit demonstranty, poděsit je a
zavřít. Estébácké manýry se vrátily. Miloš Zeman je nebezpečný a
nemocný člověk, který spolu s Andrejem Babišem pošlapávají demokracii a
svobodu, kterou jsme v roce 1989 získali. Co když někdy takoví “tajní
policajti” budou vydírat či zavírat někoho z vás, nebo vaše děti? A
jenom za to, že říkáte čí zpíváte svůj názor na veřejnosti. To se
probudíte až když bude nejhůř? Sorry, ale je mi z té šikany, kterou
předvádí ta sebranka kolem Hradu a policie, fakt zle.“

Jaroslav Spurný doslova napsal:

Policie v Lipníku nad Bečvou zadržela muže, který z okna soukromého
objektu pustil na podporu asi třicítky demonstrantů s červenými kartami
Modlitbu pro Martu. A odvezla ho na služebnu. Událo se to na počátku
mítinku Miloše Zemana. Byl jsem tam. Asi dvacet minut po zatčeni “zvukaře”
natáčeli policisté tajně z ulice přes velké okno kavárny několik uvnitř
sedících demonstrantů. “Natoč tu ženskou, ta to organizovala,” říkal
muž v civilu kolegovi s malou videokamerou. “A ještě toho chlapa.” Stál
jsem kousek od nich a požádal je o legitimaci a chystal se je vyfotit. Chvíli
natáčeli na kameru mě a pak si nasadili kapuce. “Máme uniformy blbečku?”zeptal
se mě jeden z nich a postavil se ke mně velmi velmi blízko, abych nemohl
fotit. Kameraman mezitím utekl. “Tady nikdo nikoho nenatáčel,” řekl muž
a odešel. Později jsem je viděl za zábranami, za než mohli jen policisté a
Zemanův doprovod. Byl jsem celkem šokovaný ze své bezmoci. Nicméně se
pokusím zjistit o koho šlo. Fakt mě to tajné filmování demonstrantů půl
hodiny po demonstraci připomnělo estébáky.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist