Question:
Senátor Valenta: Druhý pokus na sestavení vlády by měla dostat ODS

Z PROFILŮ Senátor za Uherské Hradiště a podnikatel Ivo Valenta je
přesvědčen o tom, že druhý pokus o sestavení vlády by měl patřit
politické straně, která získala v letošních volbách od voličů druhý
nejsilnější mandát. V tomto případě se jedná o pravicovou ODS Petra
Fialy, která získala 11 procent voličských hlasů. Do voleb šla s podporou
Strany soukromníků.

To, že prezident Miloš Zeman pověřil sestavením vlády předsedu hnutí ANO,
miliardáře a velkopodnikatele v zemědělství Andreje Babiše, je podle
senátora Ivo Valenty „správnou ústavní zvyklostí“. Nicméně do vlády
s hnutím ANO zatím nikdo jít nechce, poznamenává Valenta na svém profilu
na webu ParlamentníListy.cz.

„Někteří to odmítají z principu, jiní z programových důvodů. Všichni
se ale bojí toho, že predátorské chování hnutí ANO zamete s každým
koaličním partnerem,“ poznamenává senátor ve svém příspěvku. Andrej
Babiš tak podle něj nastolil nové téma. „Chce sestavit menšinovou vládu,
ve které mají usednout nejen členové hnutí ANO, ale také další
odborníci,“ píše Valenta.

Podle Valenty chce „Andrej Babiš prostě vládnout, a to ještě do Vánoc“.
Přitom, jak senátor připomíná, nemá zatím „domluvenu většinovou
podporu ani tichou toleranci“ své vlády. „Zřejmě mu to ale příliš
nevadí,“ zamýšlí se ve svém příspěvku Valenta. Klíčové je podle
něj pro Babiše „uchopit moc, obsadit ministerstva a pak čekat, jak to
dopadne“.

Zároveň se ale Babiš podle Valenty nemá čeho bát. „Protože prezident
již předem avizoval, že pokud Andrej Babiš s první vládou ve Sněmovně
neuspěje, dostane ještě druhý pokus. A ten třetí mu má zajistit předseda
Poslanecké sněmovny,“ píše Valenta.

„To však nepokládám za správné! Už ve škole jsme přece všichni
věděli, že ani jedničkář nemusí být ten nejlepší a nejschopnější.
Pokud kdokoliv nedokáže sestavit vládu, která získá důvěru v Poslanecké
sněmovně, proč by měl dostávat další šanci?“ píše. „Proč opakovat
stejnou chybu a prohlubovat povolební pat? Copak je možné očekávat, že
druhý pokus ve stejném aranžmá něco vyřeší? Není to spíš o tom, že
se zde hraje o čas, který souvisí hlavně s blížícími se prezidentskými
volbami?“ pokládá senátor řečnickou otázku.

Zamýšlí se rovněž nad tím, zda náhodou nebyla „současná politická
šachová partie rozehrávána tak, aby především eliminovala rizika,
související s náhlým přeskupením sil těsně před historicky druhou
přímou volbou prezidenta“. „Nejsou v popředí spíš vlastní politické
zájmy hlavních aktérů před rozluštěním povolební tajenky a sestavením
konzistentní a funkční vlády, která získá důvěru Poslanecké sněmovny?“
dodává.

Podle senátora bychom si podobných otázek mohli klást spoustu. A to je podle
Valenty důvodem toho, proč by druhý pokus o sestavení vlády měla dostat
právě strana, která z letošních voleb vyšla s druhým nejsilnějším
mandátem, tedy ODS s podporou Soukromníků, jejímž současným předsedou je
Petr Fiala.„Druhý pokus tedy musí patřit druhému v cíli. Takto velí
logika i zdravý rozum,“ zakončuje svůj příspěvek senátor Valenta.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Džamila Stehlíková srovnala Zemana se Stalinem. Za exkrement si prý může
sám

ROZHOVOR „Já si myslím, že je opravdu nutné současnou situaci razantně
řešit, že se opravdu nacházíme na důležité historické křižovatce, kdy
se rozhoduje o našem dalším vývoji, zda budeme i nadále důvěryhodným
partnerem pro Západ,“ říká lékařka, univerzitní pedagožka a bývalá
ministryně Džamila Stehlíková. K tomu pak ještě dodává: „Jenže naši
politikové se už nedokážou postavit tomu druhému mocenskému centru –
Hradu – a proto to za ně přebírají lidé, kteří demonstrují. To je
prostě selhání politických elit, a zejména slabého premiéra Sobotky.“

Co se to s naší zemí poslední týdny děje? Návštěva dalajlámy,
prohlášení ústavních činitelů k Číně a jeho kritika, kauza Brady,
demonstrace na Staroměstském náměstí, křik na příchozí na recepci na
Hradě, výzvy k „týdnu občanského neklidu“… Co z toho všeho vyvozovat?
Co tady koho trápí tak vážného? Lze říci, co je hybatelem této
vzrušené doby?

Myslím si, že došlo konečně k tomu, že se veřejnost probudila a chce, aby
Hrad sloužil celé společnosti, a ne jen jednomu člověku. Zeman
zprivatizoval funkci prezidenta a vytvořil na Hradčanech druhé mocenské
centrum, čímž se vytvořila taková rozpolcená, schizofrenní společnost.
Ale za to nemohou lidé, to přišlo shora od špičkových politiků. Někdy
tak vidíme, že jedna ruka neví, co dělá ta druhá. To znamená, že vláda,
prezident i parlament konají mnohdy v naprostém rozporu. Konkrétně Miloš
Zeman rozdělil českou společnost a vrazil do ní klín, protože mu vyhovuje
politika konfrontace a není pro něj důležité, když kritizují jeho
samotného, okolí Hradu či mluvčího Ovčáčka, jelikož on potřebuje
především rozjitřit vášně – popouzet. Tím totiž sjednocuje své
příznivce proti elitám. Vždy si najde nějakého nepřítele, zprvopočátku
to byli novináři, pak pražská kavárna a nyní jsou to imigranti. Tím
vlastně vytváří pro okruh svých voličů potencionální terč, do kterého
se mohou trefovat, čímž si uvolní napětí a zbaví se alespoň částečně
frustrace ze svých nezdarů a stresů. Ta touha po silném vůdci, který pro
některé vytvoří tolik „potřebný příběh“, aby se k němu mohli
přidat a cítili se silnějšími v tom dnešním neklidném světě, nefunguje
jen u nás, ale například i nyní v USA u prezidentských voleb.

Prezident Zeman prostě vytvořil ty dva nesmiřitelné tábory, které proti
sobě stále štve, a samozřejmě to nedělá jen pro svoji zábavu, ale
protože má velké mocenské ambice, určitě chce být i podruhé zvolen
prezidentem.

Miloše Zemana přinesli na Staroměstské náměstí znázorněného jako
exkrement. Jistá část společnosti ho velmi nenávidí. Zaslouží si to
prezident? Přetáhl strunu on, nebo jeho odpůrci? Může se stát, že v
příštích týdnech přerostou protesty proti němu, zahrnující i
pokřikování před Hradem, ve fyzické násilí? A nehrozí, že se proberou i
Zemanovi příznivci a pojmou obranu prezidenta poněkud ostřeji? Jak zabránit
takovému scénáři?

Tomu se dá těžko zabránit, když polínka do ohně nejvíce přikládá sám
prezident. On je tím hybatelem společnosti. A domnívám se, že s tím
nepřestane, jelikož mu to nesmírně vyhovuje, získává tím totiž velkou
popularitu, aniž by se o ni nějak víc zasloužil. Jako kdyby byl třeba
uznávaným politikem v zahraničí nebo schopným mezinárodním vyjednavačem
atd. Vždyť on jezdí do Ruska a Číny častěji než do pro nás
důležitého Německa. Autorem tohoto rozdělujícího scénáře je právě
Miloš Zeman a jen těžko se tomu dá čelit, on v tom bude i dále pokračovat.
Ptáte se, jestli tyto spory nemohou vyvrcholit v násilí? Já si myslím, že
ne. Ale přece premiér by měl velmi ostře vystupovat proti prezidentovým
prohlášením. Oficiálním postojem Česka a Evropské unie je přece
odsouzení Ruska za anexi Krymu a za podporu ukrajinským separatistům. Z
tohoto důvodu přece souhlasíme s ekonomickými sankcemi vůči Kremlu. Jenže
Miloš Zeman říká, že na Ukrajině probíhá občanská válka, o Krymu se
nevyjadřuje a o sankcích několikrát veřejně prohlásil, že by měly být
zrušené. Proč si to předseda vlády nechá líbit a razantně neodporuje.
Sobotka s tím u nás na veřejnost nechodí, jen to pak prohlásí někde v
Bruselu. To je skutečně takový zbabělec? Vždyť si tak kope svůj
politický hrob.

Pokud jde o věcnou podstatu toho, co bylo: Měl se Herman setkávat s
dalajlámou? Podrazil vládu, když se s ním setkal oficiálně, což nečiní
politici žádné ze západních zemí? Byl dopis čtyř ústavních činitelů
přehnaný? Jaký postoj vy osobně zaujímáte k Číně a Tibetu?

Já si myslím, že k tomu kolaborantskému dopisu čtyř ústavních činitelů
přispěl i notnou dávkou prezident Zeman, který tím ale vtiskl sociální
demokracii polibek smrti a dokonal tak svoji pomstu za incident z doby, kdy
poprvé kandidoval na Hrad a někteří lidé z ČSSD ho přitom nepodpořili.
On si přece tehdy vypracoval seznam 27 zrádců, a něco podobného prováděl
v minulosti i Stalin. Miloš Zeman sice není žádný totalitní diktátor, ale
mně se zdá, jako by měl předsedu socialistů stále v rukou jako nějakou
svoji loutku. Když se bavíme o Číně, tak přispěl k tomu, že premiér
Sobotka zavrhl ten havlovský humánní aspekt naší politiky, který prý
bránil obchodu, a podepsali v roce 2014 s Čínou smlouvu o spolupráci,
čímž zničili Česko jako lidskoprávní světovou velmoc. Změnili ho na
provinční státeček, jenž poklonkuje velkým totalitním velmocím. Moc
nerozumím tomu, proč vlastně ty nynější špičky ČSSD se nechají ve
vztazích s Čínou tak ovlivňovat Hradem, když v sociální demokracii
funguje zemanovská klika – pátá kolona, která může na nastávajícím
sjezdu socialistů Sobotkovi a jeho příznivcům řádně zkomplikovat život,
přímo ohrozit jejich vládu. Že by bylo něco na tom, co se psalo v novinách,
že by Čína mohla sociální demokracii finančně podpořit ve volbách?
Nevím, nemám pro to důkazy, ale je to rozhodně podivné. Zahraniční
politiku má dělat vláda a především ministr Zaorálek, který je
víceméně neviditelný. V žádném případě se však nemůže tímto
způsobem angažovat prezident, a to takovou formou, jakou to provádí Miloš
Zeman. Já jen doufám, že se pan Zaorálek konečně pochlapí a nechá o
sobě konečně v cizině i u nás více vědět. Ať nemusí za vládu dělat
práci umělci, kteří nyní burcují národ.

Ohledně setkání ministra Hermana s dalajlámou mám zcela jasno. Klidně se s
ním mohl setkat. Protože právě v té smlouvě o spolupráci, kterou ministr
Zaorálek podepsal v roce 2014 s Čínou, je uvedeno, že se budou obě strany
vzájemně respektovat a nebudou se vměšovat do svých vnitřních
politických záležitostí. A žádný velvyslanec nebude diktovat našim
ministrům, s kým se mohou potkávat. Navíc se už v roce 2011 dalajláma
veřejně zřekl jakýchkoliv politických ambicí vůči Tibetu, pouze chce,
aby se tam dodržovala základní lidská práva a nepotlačovala se místní
kultura.

Navážu na vaši odpověď. Do dění nám každopádně vstupují umělci:
Vojtěch Dyk a Jiří Bartoška varují před ohrožením našich svobod a –
znovu – před posunem na Východ. Je to správné, či přehnané? Česká
divadla „se chtějí otevřít svobodnému dialogu“ a také varují před
tím samým. Pomohou podobné věci něčemu dobrému, nebo to spíše vrazí
klín mezi umělce a lidi, kteří mají rádi Zemana? Mají čeští
angažovaní umělci reálnou sílu, nebo jen zneužívají mediální prostor?

Ta situace je dnes o to nebezpečnější, protože prezidentský kandidát
Donald Trump se nechal slyšet, že on už Evropu – toho černého pasažéra
za americké peníze – chránit nechce a domluví se raději s Putinem. To
znamená, že si chce s ním rozdělit Evropu jako před lety na Jaltě za II.
světové války.

Objevují se pravicové nářky, že křikem na Zemana se jen odvádí pozornost
od Babiše a jeho plánů na EET a další čerpání dotací. Objevují se
levicové nářky, že křikem na Zemana se odvádí pozornost od tíživé
situace chudých zaměstnanců a sociálně potřebných. Ekonomové varují
před další krizí, zástupci průmyslu kritizují politiky za politikaření.
Čili věnujeme v naší zemi v minulých týdnech pozornost tomu, čemu máme?

Já si myslím, že je opravdu nutné současnou situaci razantně řešit. Že
se opravdu nacházíme na důležité historické křižovatce, kdy se rozhoduje
o našem dalším vývoji, zda budeme i nadále důvěryhodným partnerem pro
Západ. Ty ostatní věci, jako jsou registrační pokladny a podobně, bude
parlament i vláda řešit a nějak to dopadne. Jenže naši politikové se už
nedokážou postavit tomu druhému mocenskému centru – Hradu – a proto to
za ně přebírají lidé, kteří demonstrují. To je prostě selhání
politických elit a zejména slabého premiéra Sobotky.

Oslava sedmnáctého listopadu určitě letos proběhne bouřlivějším
způsobem. A s ním i bilance demokracie, naší cesty ke štěstí a
prosperitě. Nevyhneme se opět úvahám, zda patříme na Západ či na Východ,
a co v naší zemi děláme špatně či dobře. Povzneseme-li se nad „pěnu
dní“, kterou jsme nyní čeřili, lze říci něco, co by u té
příležitosti lidé určitě měli slyšet?

Ano, 17. listopad je určitě svátkem demokracie, kde se bilancuje její
současný stav; a dnes můžeme konstatovat, že se nachází v ohrožení.
Hrad přece nemůže zneužít lidového mandátu, který dostal přímou volbou,
a otočit kormidlo směřování naší republiky úplně jinam. A to ještě s
tím, že si přisvojuje pravomoci, které náleží jen vládě a ministrovi
zahraničních věcí. I proto bude probíhat ve společnosti debata a 17.
listopad je k tomu nejvhodnější příležitostí. Určitě tam musí zaznít
to, o čem už jsem hovořila, tedy že prezident nesmí mezi nás a západní
Evropu stavět zeď a nesmí se také podceňovat bezpečnostní rizika, která
nám hrozí především z Ruska a Číny.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
USA uměle vyvolaly proud běženců do Evropy. Pokrytec Havel a jeho klika
zdevastovali stát. Neobjektivita z pořadů ČT přímo prýští. A Trump,
Zeman a Putin... Poslanec udeřil

ROZHOVOR „Destrukční přístup pouličních intolerantů byl u nás oživen
‚nepolitickou politikou‘ Václava Havla a jeho kliky. Právě díky němu a
jeho lidem máme ‚tu čest‘ žít v rozpolceném a morálně zdevastovaném
státě, kdy je reálná demokracie určena jen pro úzkou a vyvolenou skupinu
lidí, a kdy je hlavní město Praha, se svými kavárenskými elitami,
pojímáno jako jediný možný strůjce politických změn v celé zemi,“
říká poslanec KSČM Jiří Valenta. A jaký dopad bude mít vítězství
Donalda Trumpa?

Lze předpokládat, že svět se po vítězství Donalda Trumpa v amerických
prezidentských volbách určitým způsobem změní. Radujete se vy osobně z
výsledku hlasování? V čem pro vás vzbuzuje rozhodnutí amerických voličů
naději a v čem naopak strach?

Osobně nepředpokládám žádnou významnější politickou změnu orientace
Spojených států, neboť je jasné, že mnohamluvné předvolební deklarace
znějící ze země „největšího světového exportéra demokracie“
nenacházejí později žádného reálného naplnění. Stačí si připomenout
plané sliby prezidenta Obamy například o úplné likvidaci věznice
Guantánamo či stahování amerických vojsk z četných misí a tak dále.

Současně je také nesporné, že americký politický systém je pod
dominantním vlivem rodinného velkobyznysu, kompletně sponzorujícího
prezidentskou kampaň demokratů i republikánů. Mocenská role amerického
prezidenta je omezená, což ilustruje efekt spojených nádob, kde se
předvolební, a částečně odlišné ideologie obou relevantních stran,
přelévají dle potřeby a zájmů několika velkopodnikatelských, různými
způsoby propletených, klanů. Odpověď na vaší otázku tedy zní: Z
rozhodnutí amerických voličů osobně žádnou radost nemám, stejně ani
strach, Spojené státy jsou, v tomto smyslu, nevyzpytatelnou a navenek
nečitelnou velmocí, kde na vůli jejích občanů záleží vlastně jen
okrajově.

Po celém světě se šíří názory, které u nás například reprezentuje
Tomáš Halík. Tvrdí, že vítězství Donalda Trumpa pro něj byl šok, a že
je to tím, že nevzdělaní lidé jsou manipulovatelní. Předvedl nám Trump
skutečně, že cestou k politickému úspěchu může být systematické
posilování toho, co je v lidech nejhorší? Lidé prý nejsou schopni vnímat
fakta, propadají se do nenávisti v důsledku nechuti k uprchlíkům,
homosexuálům a komukoli odlišnému...

Halíkova dedukce je naopak šokem pro mnoho jiných lidí, rozhodně ne méně
inteligentních, než je on sám. Jeho rétorika nápadně připomíná již
okřídlený blud Miroslava Kalouska, že TOP 09 volí jen inteligentní voliči.
Mohl bych se pana Halíka v tomto smyslu ptát, proč je tedy ve Spojených
státech tolik „nevzdělaných lidí“, když jsou dlouhodobě naším
velkým vzorem, a to i ve vzdělávání? Aniž bych stranil Trumpovi, tak si
skutečně nemyslím, že by nějak extrémně, či nad americké poměry,
akcentoval temná zákoutí lidské duše, spíše si domnívám, že jeho
úspěch je podmíněný nekritickou pozitivní diskriminací vámi zmíněných
sociálních skupin v neprospěch majoritní části společnosti a obdobných
faktorů.

S tím souvisejí i názory, že Západ čeká nacionalistická
protiglobalizační revoluce… Jenže další názorový proud říká, že
politici tak dlouho vnucovali lidem něco, co lidé nechtěli, ať už se jedná
o práva menšin nebo toleranci k imigrantům, že už těchto názorů mají
dost. Lze říci, kdo má pravdu?

Tak osobně bych nesměšoval nacionalistické tendence a aktuální
globalizační hysterii, která se netýká přirozeně jen Západu. Vámi
zmíněná „revoluce“ v úvodu otázky, může být, a nejspíše i bude,
logickým a přirozeným důsledkem toho, co je v otázce obsaženo v závěru.
Nekritická tolerance, pseudohumanismus či různé formy pozitivní
diskriminace, a také implementace prokazatelně dysfunkčního
multikulturalismu, nejsou zrovna ty pravé hodnoty, na kterých může stát
efektivně fungující společnost moderního typu. Jen ty země a zejména
jejich politické reprezentace, které si toto uvědomí, budou mít v blízké
budoucnosti konkurenční výhodu.

Z vítězství Trumpa se radují všichni, kdo odmítají imigranty. Lze říci,
že tímto je definitivně jasné, že v Čechách si už žádný politik,
který to myslí vážně, nedovolí přijímat muslimy? Je možné, že se
lidé v Česku už naprosto zatvrdili? A vůbec obecně v Evropě, viz názory
CSU… Může se stát, že už nebudou chtít politici riskovat případné
problémy, které s imigranty přicházejí? Jenže další informace svědčí
o tom, že z Afriky stejně budou přicházet miliony migrantů a že tomu
nebude možno zabránit…

„Vítačské posthavloidní komunity“ inklinující či přímo napojené na
neziskové organizace jsou již natolik přisáté na státních penězovodech,
že je ani deklarovaný americký antimigrační odklon nemůže v jejich
pokryteckých „promuslimských“ aktivitách zviklat. Jen změní mimikry a
místo dřívějším názorem americké administrativy se nyní začnou
argumentačně zaštiťovat některými sofistikovaně vybranými evropskými
„autoritami“ á la paní Merkelová. Někteří politici ale budou muset
své dosavadní paušální vítání kohokoliv bez rozdílu začít již
formulovat obezřetněji. Možná alespoň v tomto ohledu naší zemi Trumpův
prezidentský úspěch pomůže, ale jak jsem již jednou řekl, tak platí, že
americký prezidentský kandidát vždy dobře míní, ale jako zvolený
prezident se okolnosti potom rychle mění.

Když si vzpomeneme na to, jak bylo veřejné mínění směrováno ještě
před dvěma lety, nebylo vůbec přijatelné přistupovat k složitému
problému migrace způsobem, jaký teď zcela otevřeně prosazuje Trump. Bude
politický mainstream přinucen otočit kormidlo? Jakou odezvu můžeme
očekávat v Evropě a v ČR?

Na to je obdobná odpověď jako na předchozí otázku. Jen bych snad k tomu
dodal, že jestliže je Trump takzvaně protiimigračně laděný směrem do USA,
neznamená to automaticky, že je i obecně protimigrační, zejména když
uměle vyvolaný proud běženců do Evropy je dílem především jeho
mateřské země. Tento proud je schopen ekonomické a sociální systémy
evropských národních států, a potažmo i samotný rámec EU, rychle
demontovat a nahrát tak konkurenčnímu hospodářskému prostředí Spojených
států. Trump se zatím jen vyslovil, alespoň podle mých informací, proti
přílivu migrantů do USA, nikoliv tedy do Evropy. Tudíž bruselské elity
zase ani tak otáčet kormidlo nebudou, možná, muset.

Hned v době sčítání výsledků hlasů při volbě amerického prezidenta se
řada lidí smála České televizi už proto, že bylo zřejmé, jak moc je
výsledek překvapil. Část veřejnosti podezírá média z toho, že nejsou
objektivní, že ubližují prezidentovi Zemanovi, že straní určitým
zájmům. Jak zvládají informovat o volbě lídra světové velmoci média,
ať už veřejnoprávní nebo soukromá? Myslíte si, že postupně zkusí
hledat jiný přístup, že nebudou tolik proimigrační a podobně? Začnou
být shovívavější i vůči názorům, které hlásají například nulovou
toleranci vůči menšinám či imigrantům?

Osobně jsem, a to i na parlamentní půdě, zásadním kritikem kvality
politického zpravodajství a publicistiky ve veřejnoprávní ČT.
Neobjektivita a nevyváženost z jejích pořadů přímo prýští. Je to dáno
zejména aktuální personální sestavou zodpovědných pracovníků ČT,
kteří dlouhodobě zcela nekriticky adorují kult osobnosti Václava Havla, a
každého a všeho, co s ním souvisí. Myšleno tedy i jakési sebedestrukční
pseudohumanistické, ostře prozápadní hodnoty, a naopak vše, co je v
protikladu, v tomto případě dokonce i ideologický rámec Donalda Trumpa,
fanaticky devalvují.

Globalizace často bere lidem dobře placená pracovní místa a nemá je kdo
vytvořit. Menší podniky zanikají a tak nevytvářejí pracovní místa. A
zatímco ti majetnější mají víc, část veřejnosti chudne, o čemž se
samozřejmě raději nemluví. Bude vůbec někdo skutečně vážně hledat
řešení i pro lidi, kteří jaksi nepatří mezi těch pár vyvolených? Je
řešením, že se omezí mezinárodní obchod? Do jaké míry lidé
přestávají věřit finančnímu systému kapitalismu?

V tomto ohledu se jedná o jeden ze zásadních problémů evoluce lidstva. Buď
si jako prioritu zvolíme pokrok a vývoj, a budeme současně respektovat i
mnohá negativa s nimi a tedy i s globalizací spojená, nebo je možno na toto
jistým způsobem rezignovat, pozastavíme progres nových technologií,
omezíme přesuny kapitálu a pracovních sil mezi zeměmi a zachováme tak
třeba stávající počet pracovních míst. Fakt, že se stále větší
procento veškerého majetku na naší planetě kumuluje u stále nižšího
procenta jejích obyvatel, je nesporně zarážející a alarmující. Mnohem
více se tak vzdalujeme od skutečně demokratického zřízení, myšleno od
vlády systému prolidového, nikoliv od vlády rozličných ekonomických
mafií, ke které naopak nyní, pod pláštíkem svobody a obhajoby lidských
práv, směřujeme.

Blíží se volby v Německu, ve Francii, v Rakousku. V kontextu Brexitu, do
jaké míry může nastat, že kandidáty typu Trump budou volit i lidé v
Evropě?

Domnívám se, že do míry jisté, minimálně nezanedbatelné. Na evropském
kontinentě se však zohledňování a preferování jednotlivých osobností v
parlamentních volbách zase až tolik nepraktikuje a neodráží, až na
ojedinělé výjimky typu Babiš, neboť programy politických subjektů jsou
zde často až diametrálně odlišné. Naopak politika americká je, až na
nějaké kosmetické rozdíly, již po mnoho let prakticky konzistentní a
neměnná. Nepopírám ale, že osoba lídra může jisté procento preferencí
přinést, nebo naopak odebrat.

Volba Trumpa ve Spojených státech může být pro evropský vývoj jakýmsi
impulsem či nově etablovaným symbolem smyslu boje proti mainstreamu. Za
mnohem zásadnější považuji nástup eroze EU, zapříčiněný nezkrotnou
touhou některých zemí po ekonomickém ovládání zemí jiných a také
snahou o vybudování jakéhosi unitárního superstátu pod dominací
největších evropských ekonomik. Na rozdíl od USA je však „starý
kontinent“ kulturně nesourodý, neboť melting pot, pomyslný tavící kotel
kulturních odlišností, zde nefunguje a tak ani Evropa nikdy nebude jedinou
unií států po americkém typu.

V USA se objevily bitky, protože spousta lidí nedokáže přijmout osobnost
nového prezidenta. A nemusíme chodit daleko, i u nás určitá vrstva
společnosti prezidenta Miloše Zemana snad až nenávidí. Může skončit
situace násilím v ulicích i v České republice?

Domnívám se, že v přeneseném slova smyslu „rvačky v podhradí“ se již
staly pravidelným koloritem prezidentských voleb, neboť někteří
myšlenkově prostší lidé jsou natolik přesvědčeni o správnosti své
volby a svého názoru do ní promítnutého, že jsou potom ve své naivitě
schopni pomáhat hubit celý demokratický systém. A „hradní páni“ se
tomu jen usmívají, ať se již jedná o kohokoliv právě na „trůnu“.

Destrukční přístup pouličních intolerantů byl u nás oživen „nepolitickou
politikou“ Václava Havla a jeho kliky. Právě díky němu a jeho lidem máme
„tu čest“ žít v rozpolceném a morálně zdevastovaném státě, kdy je
reálná demokracie určena jen pro úzkou a vyvolenou skupinu lidí, a kdy je
hlavní město Praha, se svými kavárenskými elitami, pojímáno jako jediný
možný strůjce politických změn v celé zemi. A těmto lidem dnes vadí, že
je zbytek republiky v prezidentské volbě demokraticky přehlasoval a situaci
stále více vyhrocují. To znamená, že pouliční násilí bych ani u nás
bohužel nevylučoval.

Je Zeman svým způsobem „český Trump“?

Tak toto přirovnání, které zaznělo směrem od samotného prezidenta, zatím
kulhá jaksi na obě nohy. Oba prezidenti jsou primárně nesrovnatelní, a
kdyby i k nějakému takovému srovnávání nyní došlo, paralely v jejich
politických aktivitách jsou maximálně po linii některých jednorázových
prohlášení. Jistou analogii mezi nimi spatřuji ještě snad jen v
pojímání migrace a silně neústupném prosazování vlastních politických
názorů. Musím však dodat, že na srovnávání obou je ještě velice brzy,
Trump je velkou politickou neznámou, a jak jsem již říkal v úvodu,
proklamace v amerických prezidentských volbách se následně velice často
odlišují od budoucí reality.

Kdo ze stávajících českých politiků je dle vás schopen u nás provést
„národní revoluci“ jako například Orbán v Maďarsku a získat masovou
podporu voličů?

Otázkou je: národní revoluci jakého druhu a jaké intenzity? V podmínkách
ČR by se nyní jakákoliv revoluce, nesoucí zásadnější změny, odehrávala
velice složitě. Silový potenciál levice se pohybuje kolem 60 procent a není
sjednocená, u pravice je to až na ta procenta identické. Většinoví
občané podléhají apatii, jsou uspokojeni z kosmetických, nic neřešících
změn, provedených stále bohatnoucími elitami v jejich prospěch,
převážně potom v období před volbami. Aktuálně také nevidím nikoho,
kdo by u nás dokázal sjednotit občany a navázat systémovější změnou.

Trump vysílal poměrně pozitivní signály vůči Rusku, teď se vyjádřil i
k dění v Sýrii. Řada republikánů má ale postoj odmítavý. Jaký postoj
převáží a jaký byste si přál, aby převážil? Mimochodem v Moldavsku a v
Bulharsku teď vyhráli proruští kandidáti. Spousta lidí na Ukrajině se
bojí toho, že směr politiky USA bude spíš orientovaný na vnitrostátní
problémy USA…

Uvidíme, obrazně lze konstatovat, že nelze začít stahovat kalhoty před
brodem, když ten je ještě daleko. Jestliže se však v budoucnu Trump
jakýmkoliv, byť neparným, způsobem názorově přiblíží Rusku, a pomůže
tak k většímu sblížení obou jaderných velmocí, lze to jen pozitivně
kvitovat. Opomíjení významu Ruska při řešení zásadních světových
krizí, či například pokusy o přibližování se vojsky NATO k jeho
hranicím, může mít pro celé lidstvo fatální následky. A informace, že
se americká politika bude nyní více orientovat na řešení vnitrostátních
problémů, mým uším také velice „lahodí“. Je jich skutečně hodně!
Bylo by dobré, kdyby Spojené státy již konečně přestaly s exportem svého
typu demokracie a také urychleně opustily pozici největšího četníka
planety. Jestli se to Trumpovi podaří, nebude potom americkým prezidentem
zbytečně!

U nás v České republice se stále debatuje o otáčení na Východ – má
tahle debata vůbec nějaký smysl, když jsme jednoznačnou součástí
určitých struktur? Mají tu problém lidé s oficiální linií NATO? A pokud
ano, je chyba na straně Severoatlantické aliance, nebo jde o vliv ruské
propagandy?

Tak součástí NATO i EU je již přece mnohem více zemí z geopolitického
„Východu“. O té „jednoznačnosti“ našeho členství, zejména v
Severoatlantickém paktu, bych si ale dovolil vážně pochybovat. KSČM
dlouhodobě usiluje o naše opuštění tohoto bloku, který je vmanipulováván
do obhajoby politicko-mocenských zájmů Spojených států po celém světě.
Někdo by mohl namítnout, že bychom potom zůstali bez vojenské ochrany, což
si myslím, že je irelevantní myšlenka.

Jak to?

Mimo tuto vojenskou strukturu bychom totiž naopak pozbyli většinu
současných nepřátel a také lze v tomto smyslu konstatovat, že uprostřed
EU jsme i s naší paralyzovanou mikroarmádou v relativním bezpečí. Na stole
je již ale také vznik společně evropské armády. Samozřejmě, že nová
vlna studené války v sobě zahrnuje i propagandu, a to z obou stran. Když
srovnám například skladbu informací na proruském serveru Aeronet s
vysíláním proamerické České televize, významnější rozdíl v
patologickém působení propagandy tzv. Východu a Západu nevidím. A
záleží již potom na každém z nás, co si z toho zvnitřní a poté bude ve
svých postojích aplikovat.

V souvislosti se 17. listopadem, zkusme situaci u nás shrnout. Když Václav
Havel říkal, že musí pravda a láska zvítězit nad lží a nenávistí, kdo
tady šíří pravdu a kdo tady lže? Kdo šíří společenské smíření a
kdo nenávist? A kdo politicky směřuje nahoru a kdo dolů?

Krásná a moudrá slova, bohužel vyřčená pokryteckým člověkem, který
něco hlásal a něco jiného konal. Osobně jsem prost nekriticky prezentovat
vlastní názory a budovat si nedotknutelný monopol na pravdu. Očividné lži
některých proamerických, prosudeťáckých, ale i jinak antivlasteneckých,
zejména pravicových, politiků a médií vnímá a snáší tento národ, s
dlouhou a zavazující tradicí, velice úkorně, i když oni samotní tento
aspekt ve své bezbřehé neomylnosti necítí. Nebudu zde nikoho jmenovat, ale
každý dobře ví, o kom asi tak hovořím.

Nahoru teď politicky stoupá ANO, a dejme tomu, že svým způsobem i
monotematická Okamurova SPD. Zejména Babišovo uskupení však na to
šíření pravdy moc nedá, jen šikovně využívá společenské antipatie k
takzvaným tradičním politickým stranám. To, že je v jejich kukaččím
přístupu k politice také sofistikovaně zamaskován útok na demokracii jako
takovou a zamýšleno její nahrazení neomezeným panstvím velkobyznysu, je
bohužel doposud ještě pod rozlišovací schopností českého většinového
voliče.

Rozpad TOP 09 pokračuje, přičemž jejich pravicový „konkurent“ ODS
začal recipročně odčerpávat jejich voliče. Pravdou zůstává, že i KSČM
by se měla vymanit z jakéhosi útlumu a více se politicky „nadechnout“.
Pevně však věřím, že náš čas ještě přijde. Dalším aktuálním
vítězem na politické scéně ČR, mimo politické strany, spatřuji
prezidenta Zemana, který i přes každodenní dehonestující antikampaň hraje
svoji ústavní roli dobře, což ostatně potvrzuje jeho obliba českou
veřejností.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
MZV RF: koalici USA neznepokojuje bezpečnost civilistů v Mosulu

Mezinárodní koalice v čele s USA se v době operace pro osvobození
iráckého Mosulu nestará o bezpečnost civilního obyvatelstva, ve městě
nebyl zorganizován odchod obyvatel, prohlásil zplnomocněnec MZV RF pro
lidská práva, demokracii a prioritu práva Konstantin Dolgov.

„Už jsme nejednou řekli, že v době protiteroristických operací se musí
brát ohled na otázky zajištění bezpečnosti civilního obyvatelstva. Rusko
a syrské úřady to dělají v Aleppu. Co se týče Mosulu, pokud víme,
bojové akce se tam přibližují těsně k obytným čtvrtím, a odchod
obyvatel bude samozřejmě stále větší. Problém je v tom, že tento odchod
není nijak zorganizován", řekl Dolgov v interview pro list Izvestija.

Dodal, že „je nebezpečí, že budou civilnímu obyvatelstvu způsobeny
větší škody, nebude-li projevena náležitá péče o jeho bezpečnost.
Pokud víme, (americká) koalice se o to nestará".

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Úder ministryni Marksové. Kritika, která ji možná zasáhne na citlivém
místě

Manželé Markéta Šichtařová a Vladimír Pikora, oba ekonomové, podle
všeho nemohou uvěřit tomu, co vidí. Nemohou uvěřit jednomu z posledních
nápadů ministryně práce a sociálních věcí Michaely Marksové (ČSSD),
která národu v podstatě vzkazuje: Nemějte děti. Ekonomové kontrují radou:
Buďte jako Romové.

Markéta Šichtařová a Vladimír Pikora si kladou otázku, jak to vlastně
bude s českým důchodovým systémem, který za 26 let nedokázali politici
příliš změnit. Pravicová vláda Petra Nečase (ODS) se sice o změnu
pokusila, ale jednak podle autorů nestála za moc a jednak ji nová vláda
Bohuslava Sobotky a Andreje Babiše (ANO) zase rychle zrušila.

Dnes úředníci ministerstva práce lidem říkají, že jim umožní čerpat
rodičovskou dovolenou rychleji, aby se maminky mohly o to dříve vrátit do
práce. Přinesou více peněz do systému a údajně pak budou mít vyšší
důchod. Dítě či děti, které budou maminky mít, by měly rychle odložit v
jeslích a „makat“. Šichtařová s Pikorou se však domnívají, že to
nakonec dopadne jinak. Na důchody bude muset český stát vydávat tolik
peněz, že se z něj stane chudinská dávka.

„Neboli ten, kdo dnes své jediné dítě odloží do jeslí, aby jednou měl
větší důchod, bude mít důchod stejný jako kupříkladu Rom s deseti
dětmi, který zůstane s každým dítětem doma až do začátku školní
docházky. Ale s jedním rozdílem – tento Rom bude mít hodně dětí, a
protože se o ně v dětství staral a nikam je neodkládal jako přítěž,
jednou se o něj jeho široká rodina postará a užije si nádherné a
smysluplné stáří. Zatímco matka s jedním dítětem odloženým do jeslí
skončí odložená v LDN. (Ale užila si kdysi ‚kariéru‘.) Zemře sama,
protože její dítě vyrůstalo v prostředí, v němž mu bylo vtloukáno, že
kariéra je nade vše. Stará máma mu ji přece nebude ohrožovat,“ mohou se
zájemci dočíst na blogu iDnes.cz.

Celý text najdete zde.

A pokud už se v budoucnu přece jen politici odhodlají k nějaké reformě
penzí, lidé jim na to neskočí. Dobře si pamatují, že se jednou něco
zavede a krátce na to zruší. Státu se tedy nedá věřit. To ale podle
všeho ještě není to nejhorší.

Děti odstrkované už v čase jeslí budou mít pocit, že nikam nepatří.
Nezapadnou do společnosti. Jednou jim možná přeskočí jedno či dvě
kolečka, popadnou pistoli a začnou střílet. Takže je možná lepší děti
nemít. Ženy pak mohou dělat kariéru, střídat partnery a živit se
antidepresivy, když mají pocit, že jim v životě něco schází. To povede k
tomu, že z mužů vyrostou nezodpovědní floutci, kteří se nemusejí starat
o nikoho jiného než o sebe sama, jsou poněkud nepraktičtí a pro
potenciální budoucí matky jaksi k ničemu.

Vítejte v moderní společnosti, kterou nám chystá dnešní doba spolu s
ministerstvem práce Michaely Marksové.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Loupežník, vrah a pedofil Mohamed. Paraziti, peklo a šaría. A pokud profesor
Halík říká, že islám je jinou cestou k Bohu... Katolický kněz se toho
fakt nebál a toto nám řekl

ROZHOVOR Katolický kněz Evermod Jan Sládek říká, že pomoc uprchlíkům
nesmí ohrozit ty, za které nese člověk přímou odpovědnost. Křesťané a
muslimové dle něj nevěří ve stejného Boha. Z křesťanského úhlu pohledu
je islám lží a islámské učení lže o Bohu i o člověku. I z
oficiálních muslimských pramenů Mohamed fakticky vychází jako licoměrník,
loupežník, vrah a dokonce i pedofil. Pokud Tomáš Halík říká, že islám
je jinou cestou k Bohu, tak ano – pro křesťanské mučedníky, kteří
sešli ze světa rukama muslimů.

Otče, je podle vás povinností katolíka přijímat uprchlíky, když tím
ohrožuje bezpečnost (znásilňování, kriminalita, vraždy, krádeže) a
spásu svých bližních (islamizace a případný zákaz šíření
křesťanství v islamizované Evropě a nadvláda falešného náboženství
– islámu)?

Katolická morálka jasně definuje skutky tělesného milosrdenství: sytit
hladové, napájet žíznivé, šatit nahé, ujímat se pocestných,
navštěvovat nemocné, osvobozovat (nespravedlivě) vězněné a pochovávat
mrtvé. Ale také zdůrazňuje, že dobročinností nesmím ohrozit ty, za
které nesu přímou odpovědnost. Například vy nemůžete hostit pocestné a
vlastní děti i s manželkou vystrčit na mráz se slovy: „Běžte mrznout,
já jdu páchat milosrdenství.“

Katolická morálka nás tedy vybízí k milosrdenství, ale podmiňuje ho
užíváním zdravého rozumu, tedy po nás žádá, abychom zachovali i v
dobročinnosti zdravou míru… Nikdo nás přece nemůže nutit k chování ne
nepodobnému šílenství. A to, co platí ve sféře hmotných zájmů a
pravidel, platí samozřejmě i ve věcech duchovních.

Jak se stavíte k postoji církevních představitelů k uprchlické krizi?
Dominik Duka řekl, že je třeba „přijmout a ošetřit bezradné uprchlíky,
ale připravit je k urychlenému návratu do jejich zemí, aby je budovali,
obdělávali a mohli tam žít ve svých domovech a svým navyklým způsobem.
Rovněž tak je třeba vyzvat mladé utečence, muže, aby bránili své domovy
a země. Jedině tak se stanou platnými spolupracovníky na obnově a
budoucnosti světa. Příkladem jim mohou být naši mladí muži, kteří
opouštěli země okupované nacisty, aby se připojili k zahraničním
armádám a osvobodili naši vlast“. Co o tom soudíte?

Nemám k tomu co dodat. Souhlas.

A papež František v americkém Kongresu před časem řekl: „Náš svět
stojí tváří tvář krizi uprchlíků v měřítku, které tu nebylo od II.
světové války. To před nás staví velké výzvy a mnoho těžkých
rozhodnutí. Také na tomto kontinentu se tisíce lidí vydává na sever hledat
větší příležitosti v naději na lepší život pro sebe a pro své
blízké. Což také my nehledáme pro své děti totéž? Jejich počet nás
nesmí zaskakovat, musíme je vnímat jako lidské osoby, vidět jejich tváře,
naslouchat jejich příběhům a snažit se co nejlépe odpovědět na jejich
situaci. Odpovídat způsobem, který je vždy lidský, spravedlivý a bratrský.
Měli bychom se vyhnout všudypřítomnému pokušení skartovat všechno, co
působí potíže. Zapamatujme si zlaté pravidlo: „Co chcete, aby lidé
dělali vám, to všechno i vy dělejte jim“ (Mt 7,12). Toto pravidlo nám
jasně ukazuje směr. Jednejte s jinými se stejnou láskou a soucitem, s jakým
chcete, aby se zacházelo s vámi. Snažme se zajistit druhým stejné možnosti,
jaké hledáme pro sebe. Dovolme jiným, aby se rozvíjeli tak, jak sami chceme,
aby se pomáhalo nám. Jedním slovem, jestliže chceme bezpečnost, dávejme
bezpečnost; chceme-li život, dávejme život; chceme-li příležitosti,
zajišťujme příležitosti. Míra, kterou uplatňujeme vůči jiným, je
mírou, kterou čas naměří nám. Zlaté pravidlo nám připomíná také
naši odpovědnost za ochranu a obranu lidského života v každé etapě jeho
rozvoje.“ Je naší povinností zajišťovat uprchlíkům či imigrantům
příležitosti, když hledají „lepší život“ pro ně a jejich blízké?

Tak samozřejmě, ovšem takovéto chování a takováto pravidla platí v
situaci, která je standardní. To znamená, že na druhé straně je někdo,
kdo vyznává stejné, nebo podobné hodnoty a je ani ne tak parazitem, ale
spíše partnerem. Pomocí bez rozumu bychom totiž mohli vychovat kastu
parazitů neschopných se o sebe postarat, i kdyby toho byli schopni. A to,
uznáte sám, není zrovna pomoc s pozitivní perspektivou. A takováto pomoc
hlavně z hlediska křesťanství není žádnou pomocí, ale spíše jakýmsi
postrkováním ubožáků směrem k peklu.

Maďarský biskup Laszló Kiss-Rigó o uprchlících ve své zemi řekl: „Jeho
Svatost se plete. Přicházejí sem a křičí ‚Alláhu Akbar‘, chtějí
nás obsadit,“ dodal.

Já bych to nazval „historickou pamětí“. Maďaři a vlastně všechny
státy Visegrádské čtyřky mají jakousi historickou zkušenost, naše
republika z celé V4 tu nejmenší, s muslimy. A myslím netřeba zmiňovat
jakou. Dobrá ona zkušenost rozhodně není… Tendence obsazovat území v
islámu je, s tím nic nenaděláme a mnozí z imigrantů se ani svými tužbami
netají…

Věří podle vás křesťané a muslimové ve stejného Boha? Neptám se, zda
mají, protože stejného Boha mají všichni lidé – i nevěřící...

Děkuji za otázku i její formulaci, neboť mít a věřit je rozdíl. Mohu
totiž mít po předcích vzácnou gotickou sošku, o které si budu myslet a
budu tomu i skálopevně věřit, „že je to hnusný bezcenný paňáca“, a
naopak. Má víra ovšem na realitě nic nemění, i když za ni budu bojovat a
umírat.

Jinak sama otázka je na delší elaborát a protože nechci vaše čtenáře
unudit nějakým traktátem, pokusím se o úspornost. Tedy: NE! Nevěří ve
stejného Boha. Buď se ve výkladu pojmu Bůh mýlí křesťané, nebo
muslimové. Obě náboženství mít pravdu nemohou. Kdyby měla, byl by Bůh
entitou značně vrtošivou až schizofrenickou, která žádá po každém
něco jiného.

Muslimové svému Alláhu dávají 99 jmen a do této téměř stovky se jim
nepodařilo vměstnat jméno, které je poselstvím Nového zákona, že Bůh je
láska. Pravda, na 46. místě mají, že Alláh je milující, ale k něčemu
tak „radikálnímu“, že by byl láskou samotnou, se ještě nedostali…

Většina křesťanů věří v Boha trojjediného, Otce, Syna a Ducha svatého.
Alláh muslimů je jeden v jedné osobě a Syn, Ježíš Kristus, je pro muslimy
pouhým stvořeným člověkem, který vyniká tím, že byl přiveden na svět
(stvořen) netradičně a byl prorokem schopným udělat semo tamo nějaký ten
zázrak.

Myslím si, že s panem profesorem Piťhou nelze nesouhlasit.

A nevidíte nebezpečí v islámu jako takovém? Neodděluje moc církevní od
moci státní, za odpadlictví smrt, za homosexualitu je smrt, ženu může dle
islámu muž bít, Korán musí být aplikován doslovně... Dalším pramenem
víry a práva šaría je Sunna. Ta též schvaluje násilné jednání proroka
Mohameda...

Každá lež je nebezpečím a z křesťanského úhlu pohledu je islám lží
– stejně jako každé jiné náboženství a stejně tak i ateismus.
Jestliže učení islámu lže o Bohu, lže samozřejmě i o člověku, který
je Božím stvořením. Pak je pochopitelné, že lidská práva tak, jak je
definuje islám, se nám, odchovaným jakýmsi „zbytkovým“ křesťanstvím,
jeví nepřijatelná. Náboženství, které příliš nepracuje a ani
nepočítá se svobodnou vůlí člověka, pak klidně může klást důraz na
pohlaví, orientaci i samotné náboženství a podle tohoto a dalších fines
člověčenství pak omezuje, přiřazuje a odpírá práva. My jsme zvyklí na
to, že základní práva a povinnosti mají všichni stejná a musí jich
využívat a je dodržovat na základě osobní odpovědnosti…

Co se týče práva šaría, tak bych každému, kdo má o tuto problematiku
hlubší zájem, doporučil knihu Jana Potměšila, který tuto problematiku
zpracoval, co se týče základů tohoto takzvaného práva, velmi pečlivě. A
pokud si nezaujatý čtenář přečte kapitolu o dědictví, nebo manželství,
tak dojde k jednoznačnému závěru: Ve společnosti řízené a podřízené
tomuto právu by žití bylo víceméně nesnesitelné. Ke spravedlnosti a
právu a rovnosti lidského jedince před ním, jak je chápe člověk z
evropského prostoru, má šaría hodně daleko. I když, někomu se to může i
líbit. Ale takovémuto jedinci bych doporučil návštěvu odborníka v oboru
psychiatrie.

Jak hodnotíte postoje Tomáše Halíka k islámu?

Ne se vším, co hlásá profesor Halík, mohu jako katolický kněz souhlasit.
Ale s jedním jeho výrokem se ztotožňuji. Totiž s tím, kde praví, že
islám je jinou cestou k Bohu. Z určitého hlediska je islám opravdu cestou k
Bohu, a to dokonce zkratkou. Jen vzpomeňme mučedníky z Cordoby, Otranta a já
se vůbec neobávám k těmto středověkým mučedníkům přiřadit ty
křesťany, kteří sešli ze světa rukama muslimů kdekoli na Blízkém
východě v poslední době jen proto, že se nechtěli zříci víry v
Ježíše Krista jako svého Spasitele. Mučednictví pro víru bylo v církvi
vždy chápáno jako zaručený vstup do nebeské slávy a také jako odměna.

Takže pokud profesor Halík říká, že islám je jinou cestou k Bohu, tak má,
samozřejmě, pravdu. I když, obávám se, on to asi myslel jinak… Ale přece
se říká, že i slepé kuře najde občas zrno.

Jan 11, 49-52: „Jeden z nich, Kaifáš, velekněz toho roku, jim řekl: Vy
ničemu nerozumíte; nechápete, že je pro vás lépe, aby jeden člověk
zemřel za lid, než aby zahynul celý národ. To však neřekl sám ze sebe,
ale jako velekněz toho roku vyřkl proroctví, že Ježíš má zemřít za
národ, a nejenom za národ, ale také proto, aby rozptýlené děti Boží
shromáždil v jedno.“

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Vše začalo před téměř 70 lety největší krádeží v dějinách Evropy.
Nyní přichází velmi hořká dohra...

Historie se opakuje.

Autoritářské režimy jsou založeny na tom, že paranoidně obviňují ze
svých vlastních selhání vnějšího či vnitřního nepřítele. Komunisté
vždy ukazovali prstem na americké imperialisty a nacisté zase na bolševiky a
Židy, kteří údajně vrazili ctnostným Němcům "dýku do zad". Čím více
se blíží daný totalitní systém ke svému konci, tím více kope kolem sebe.
Nejinak je tomu i v případě Evropské unie.

Největším nepřítelem EU podle jejích představitelů (v drtivé většina
případů zapřísáhlých levičáků) není její neschopnost, váhavost a
nedůslednost, ale Putinovo Rusko. Problém je v tom, že právě tímto
způsobem neomarxisté z Bruselu ženou do náruče ruského prezidenta další
a další Evropany. Třeba i ty, kdo jinak s jeho režimem nikdy nesympatizovali.
Když prostě příliš tlačíte na pilu, často dosáhnete naprosto opačného
účinku.

Proti EU jsou jen hlupáci a agenti Kremlu

Brusel tvrdí, že kdokoli kritizuje EU, tak je placený Kremlem. Velký Evropan
Dienstbier rovnou dodává, že příznivci vystoupení z EU musí být
šílení. Jistě, tak i sovětští disidenti byli všichni šílenci, a proto
byli zavírání do psychiatrických léčeben a 24 hodin denně dopováni
medikamenty. Kdy přijde na řadu podobné opatření v naší Evropská unii,
která se honosí Nobelovou cenou za mír a mnoha dalšími oceněními?

V souvislosti s referendem ve Velké Británii, ve kterém budou voliči 23.
června letošního roku rozhodovat o budoucnosti své země v EU, se rozvinula
napříč Evropou široká diskuze. Byť diskuze v pravém slova smyslu to
vlastně příliš není, protože zejména příznivci EU žádné argumenty
nepoužívají. Místo argumentů si vystačí se zastrašováním a
vysmíváním. Ať už se vyjádří pro setrvání Velké Británie či naší
země v Evropské unie kdokoli, nedá se to číst ani poslouchat. Až příliš
to připomíná propagandu dob dávno minulých.

Jak jsem již zmiňoval výše, Jiří Dienstbier nazývá příznivce Czexitu
šílenci. Bývalý socialistický ministr průmyslu a obchodu Milan Urban
straší ztrátou pracovních míst. Sobotka se za se v případě Brexitu
obává nárůstu nacionalismu. Bývalý šéf labouristů Tony Blair, řečený
jinak sedmilhář, varuje před tím, že se nebude Velká Británie schopna bez
EU bránit Islámskému státu a Rusku. Francouzský ministr financí Michel
Sapin se zase spoléhá na "inteligenci voličů: Zkrátka a dobře, chytří
budou hlasovat pro setrvání země v EU a naprostí primitivové pro Brexit.

Evropská unie byla od začátku "levárna"

Prezident Miloš Zeman nedávno na jakési diskuzi s libereckými studenty
zmiňoval, že Evropská unie je prý skvělý projekt, jen je prý špatně
řízený. Prezident se tentokrát značně mýlí. EU není žádným skvělým
projektem a nikdy ani nebyl. Stačí si připomenout, kdo vlastně stál u zrodu
myšlenky sjednocené Evropy, respektive Evropy svázané až k zalknutí. V
prvé řadě je to rakouský šlechtic Richard Mikuláš Coudenhove-Kalergi,
který v rámci své Panevropské unie snil o sjednocené Evropě.

Fakticky jde také o jednoho z prvních významnějších evropských politiků,
který začal propagovat zhoubnou ideologie multikulturalismu. Kalergi v prvé
řadě hlásal, že je nutné zrušit právo národů na sebeurčení. Suma
sumárum, jak by řekli dnešní europolitici, národní státy představují
největší zlo bránící v budování dokonalé společnosti budoucnosti.
Kalergi prosazoval masovou migraci a vytvoření nové rasy, která by již
nebylo jen čistě evropská, ale smíšená s ostatními národy třetího
světa. Nepřipomíná vám to v době, kdy čelíme invazi milionů
muslimských uprchlíků, něco aktuálního?

Od Kalergiho můžeme pokračovat k italskému komunistovi Altieru Spinellim,
který je označován za jednoho z hlavních otců zakladatelů EHS a její
pokračovatelky EU. Důkazem, jak si ho dnešní představitelé váží, je i
fakt, že hlavní budova Evropského parlamentu nese jeho jméno. Spinelli byl
velkým příznivcem integrace a až do konce svého život nepřestal být
komunistou. Dál není třeba nic dodávat. Otcem zakladatelem evropské
integrace je prostě komunista. Spinelli měl a stále má mnoho sobě
podobných následovníků. Dvojnásobný předseda Evropské komise Barroso byl
maoista.

Brusel obsadili marxisté a sociální inženýři

Baronka Ashtonová z Velké Británie, bývalá ministryně zahraničí EU v
letech 2009 až 2014, v mládí coby levicová aktivista pobírala peníze od
Moskvy a demonstrovala za jaderné odzbrojení. Ovšem pouze Západu, ty
sovětské byly nejspíš v pořádku. V úřadu ji mimo jiné vystřídala
italská komunistka Federica Mogheriniová, jejíž rozesmátá fotografie s
palestinským teroristou Jásirem Arafatem koluje internetem. Mogheriniová se
stala středem pozornosti vloni v létě, když bezelstně konstatovala, že
islám vždy byl, je a bude pevnou součástí evropské kultury. Co k tomu
dodat více?

Evropská unie se ráda tváří jako demokratická instituce, která prosazuje
svobodu a pluralitu názorů Asi právě proto EU dlouhodobě financuje ze
svých fondů Palestin a naopak k Izraeli se chová jako k největšímu
nepříteli. Asi právě proto si dovolí současný opět levicově naladěný
předseda Evropského parlamentu Martin Schulz veřejně označovat
demokratické volby v Polsku za převrat. Asi právě proto nejprve EU posvětit
prezidentské volby na Ukrajině, ve kterých zvítězil Viktor Janukovyč, aby
potom veřejně podpořila jeho konec v úřadu neústavní cestou. Asi právě
proto...a tak by se dalo pokračovat dál a dál.

Evropská unie je obr na hliněných nohou, který je paralyzován pokaždé,
když má vyřešit nějaký problém. Velmi dobře se to ukázalo v případě
krizí v Řecku, na Ukrajině i ve chvíli, kdy začaly na evropský kontinent
proudit nekontrolovaně stovky tisíc uprchlíků. K čemu je instituce, která
není schopna ani hájit své hranice a peskuje každého, kdo se o to snaží?
A nejenom, že peskuje, ale nálepkuje označením „xenofob“ nebo „islamofob“.
Maďarsko o tom ví své. Evropskou unii vedou neomarxisté a sociální
inženýři, pro které je vřelý vztah k vlasti, úcta k tradicím či
vlastní kultuře sprosté slovo.

Vraťte nám Evropu!

Právě proto je mnohým z nás ten evropský moloch naprosto cizí. Evropská
unie není „můj“ projekt a se samotnou Evropou nemá nic společného.
Cílem tvůrců tohoto evropského projektu bylo naopak Evropu jeho obyvatelům
sprostě ukrást a vsugerovat pomoci levicových médií a neziskovek, že kdo
neuznává Evropskou unii, není Evropan a staví se proti celému kontinentu.
Je tomu ovšem přesně naopak. Praví Evropané vystupují proti EU právě
proto, že jim na jejich kontinentu záleží a nechtějí jej nechat navždy
zničit. Vystoupením z EU neopouštíme Evropu, ale naopak ji vracíme zpět do
svých rukou.

Bohužel v České republice neexistuje silná euroskeptická strana, jenž by
měla sílu protlačit po vzoru Velké Británie referendum. Od začátku svého
vzniku hlásají nutnost opustit EU Svobodní, leč zatím nic nenasvědčuje
tomu, že by v příštích letech měli sílu své vize převést z do reality.
Potom ještě zbývá ODS, která rozhodnutí EU často kritizuje. Bohužel tato
strana zůstává na půli cesty. Její šéf Petr Fiala v týdnu na svém
Facebooku napsal, že ODS si nepřeje vystoupení z EU, ale pouze její změnu.
Jistě, změnit EHS se nepodařilo Margaret Thatcherové a s reformami nyní
neuspěl ani David Cameron. Cožpak si někdo může myslet, že se to podaří
aktuálně bezvýznamné české partaji v čele s Fialou?

Referendum ve Velké Británii o EU se bude konat za čtyři měsíce. Do té
doby ještě uslyšíme z úst mnoha „velkých Evropanů“ z řad politiků,
umělců, sportovců a celebrit spoustu lží, polopravd, výmyslu a hloupostí.
Propaganda se rozjede na plné obrátky a bude to občas skutečně na ručník.
Opět uslyšíme prázdná slova o „evropských hodnotách“, nutnosti se
sjednotit proti vnějšímu nepříteli Rusku a vnitřnímu nepříteli, kterým
je každý kritik EU. Šílenec nebo žoldák ve službách Kremlu. Doufejme,
že Boris Johnson a Nigel Farage svoji zemi vyvedou z věčné temnoty na
světlo a unylý premiér Cameron nebude opakovat referendum do té doby, než
Britové řeknou EU ano, jak mu včera našeptával přes média knihovník
Schulz.

Zdroj: eportal.parlamentnilisty.cz

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Známý farář Czendlik nečekaně ostře: Zaútočili na nás ve Svatém
týdnu. A my raději ustupujeme a sundáváme kvůli nim kříže. Nemáme se z
té Evropy rovnou vystěhovat?

ROZHOVOR „Velikonoce jsou o přechodu ze smrti do života, kdy by se to
krásné mělo dostat z podzemí na povrch. A lidé by se měli o Velikonocích
potkat s pohlazením na duši, aby mohli zapomenout na problémy, které nás
obklopují,“ říká v rozhovoru ParlamentníchListů.cz jeden z
nejznámějších českých duchovních, lanškrounský děkan Zbigniew Czendlik,
který je původem Polák. A protože jsou Velikonoce svátky zmrtvýchvstání,
nechce prý v těchto dnech hovořit o imigrantech, neboť to je problém,
který lidi rozděluje a EU jej neumí řešit. „Já mám pocit, že
evropští politici jsou impotentní a neumějí být lídry, kteří by
problém s migranty utáhli,“ tvrdí Czendlik.

Pane doktore...

Tak to vás musím okamžitě zastavit, protože já nejsem žádný doktor,
nemám žádné honosné tituly. Víte, spíš než o tituly bychom měli
usilovat o to být dobrým, férovým, laskavým a velkorysým člověkem. K
tomu ale směřuje i ta velikonoční doba...

Na to se právě chci otázat. Proč si myslíte, že je dobré slavit
Velikonoce v době konzumu, v době, kdy Evropu potkaly další teroristické
útoky?

Osobně si myslím, že je krásné, když Velikonoce slavíme, neboť to je
tradice. My si možná slova tradice zrovna moc nevážíme, ale tradice má
přitom pro nás možná ještě větší hodnotu než demokracie nebo cokoliv
jiného. Takže „slavit Velikonoce“ je pro nás tradice, je to něco, k
čemu se hlásili už naši rodiče a praprarodiče... Prostě Velikonocemi se
hlásíme nejen ke křesťanské tradici, ale i k základní kulturní tradici.
Vždyť literatura, architektura i umění jsou touto tradicí silně
ovlivněné. A pro křesťana jsou pak Velikonoce určitým duchovním vrcholem,
protože v nich jde o vítězství života nad smrtí, vítězství lásky nad
nenávistí, vítězství světla nad tmou, vítězství naděje nad beznadějí...
i tohle všechno v sobě skrývají Velikonoce.

Já osobně jsem pak moc rád, že ten letošní Velký pátek bude volným dnem,
protože Velký pátek neodlučně patří k dalším dvěma dnům – tedy k
Bílé sobotě a k neděli – zmrtvýchvstání. Teď ten Velký pátek budeme
prožívat obzvláště silně, protože se právě doslova odehrál včera v
Bruselu (rozhovor s farářem Czendlikem byl veden tento čtvrtek – pozn. red.).
Když dojde k takovému teroristickému útoku, k němuž došlo, tak to jsou
pak doslova „velké pátky lidstva“, v nichž došlo k vítězství
nenávisti, falešného obviňování a zrady. Ale to je přesně ono
ukřižování Boha... totiž tím, jak projevujeme k sobě vzájemnou nenávist,
tak tím Boha ukřižováváme.

To není tak, že nám to Bůh dopřává, on s tím nemá nic společného. To
je jako když spálíte celý trávník, a pak začnete nadávat na Pána Boha,
co to dopustil, i když jsme si to způsobili sami, neboť jsme si třeba
nepřečetli návod. A jak stojí v Bibli: cokoliv jsme udělali tomu
nejmenšímu, tak jako bychom udělali samotnému Bohu. To znamená, že co jsme
spáchali, tak jsme učinili samotnému člověku, kterému jsme ublížili.
Takže to, co se stalo v Bruselu, je podle mne také atentátem na Boha. Možná
proto je dobře, že nyní slavíme velikonoční svátky, neboť ty jsou o
určité naději, o tom, že přece jenom zvítězí pozitivní hodnoty. A měli
bychom si toho vážit a nevyklízet pole. Když nějaké letecké společnosti
zakazují letuškám nosit křížky, když se už i v Itálii setkáváme s
tím, že ze zdí sundávají kříže, že ze zdí škol sundávají kříže,
tak se pak nemůžeme divit, že nastává v naší společnosti chaos a vypadá
to pak, jako bychom se my sami chtěli z Evropy vystěhovat...

A nemohli třeba s tím naším Velkým pátkem tak trochu teroristé počítat?
Nemáte z toho všeho pocit, že to nebyla tak úplně náhoda, že si zvolili
právě tento týden pro svůj tak odporný čin?

Do hlav strůjcům atentátu nikdy nevidíme, jejich myšlení nikdy nepoznáme,
ale možná, že to tak je, protože se to vše odehrává v tzv. Svatém týdnu,
což je pro křesťany takový posvátný týden. Takže tam souvislost
pochopitelně být může, jakoby udeřili proti něčemu, co je pro nás
posvátné.

Proč proti sobě stojí islám a křesťanství? Neměla by jít naopak
náboženství po stejné linii, neměla by mít stejný zájem?

Já si ale nemyslím, že zejména umírněný islám a obecně islám jako
náboženství by byl nějak zvláště nenávistný. Ovšem každé
náboženství může být zneužíváno; a když se podíváme do historie, tak
i křesťanství přece bylo zneužíváno pro různé ideologie. Pochopitelně,
že křesťané i muslimové dokáží spolu vycházet, ovšem nesmíme
zapomínat na to, že i mezi křesťany jsou extremisté stejně tak jako v
muslimském světě. Možná ale, že islámské prostředí nahrává
radikalismu více, je tam pro něj přijatelnější prostředí...

I Ježíš však říkal, že neodsuzuje hříšníka, ale že odsuzuje hřích.
Já neodsuzuji islám jako takový, jako spíše náboženské formy projevu,
tedy radikalismus, fundamentalismus, fanatismus – to ovšem nemá s
náboženstvím vůbec nic společného! Přirovnal bych to k letadlu, které
nám může dobře sloužit, když je stále ve vzduchu a lidem pomáhá se
rychleji přemisťovat – ovšem také to může být zbraň jako v případě
New Yorku 11. září 2001, kdy byla tato věc použita proti člověku, tedy
proti nám samým. Podobně i náboženství se může zneužít.

Opravdu není v náboženství muslimů, tedy v samotném islámu ta podstata,
ten důvod, proč se tak radikalizují, proč jsou nenávistní? Nemůže –
lapidárně řečeno – za všechno ta jejich „hloupá“ víra?

To nemůžeme takto říci. Není to ten důvod. Já vám k tomu něco řeknu
– byl jsem v mnoha islámských zemích, byl jsem třeba v Malajsii, na
Mauriciu. Třeba v Malajsii jsem viděl, jak vedle sebe žijí křesťané,
muslimové a buddhisté. Většina z nich žije v takových dlouhých
mnohogeneračních domech a přitom každá z těch rodin tam má svou kapličku.
Přitom dokáží pospolu žít a vycházet dobře, i když jsou pod jednou
střechou. Je ale překvapivé, že i v Malajsii je hrozba teroristických
útoků poměrně velká. Extrémní fanatismus je ale téměř vždy reakcí na
extrémní liberalismus. Je to i záležitost mentality, povahy – ti lidé tam
jsou totiž úplně jiní stejně tak jako lidé z Blízkého východu a ze
severní Afriky, kde možná mají nějaký sklon k fanatismu už v povaze.
Třeba je to způsobeno tím, že nemají co ztratit. Já vždycky říkám, že
bychom neměli jít do boje s člověkem, který nemá co ztratit. My naopak
máme co ztratit – máme svoje jistoty, máme svoje rodiny, děti, svá
zaměstnání a tak dále... Takže žijeme v úplně jiném světě a dokonce
si myslím, že ti migranti, kteří sem cestují z různých zemí, tak
cestují kvůli tomu, že tam nemají takové bohatství jako my; prostě
nemají co ztratit.

Možná, že to vezmu příliš zeširoka, ale podívejte se, jaké mělo
problémy Řecko a Španělsko, když měly ekonomickou krizi, možná že je to
způsobeno tím, že sever byl vždycky bohatý a jih chudý. Proč je ale sever
bohatý? Souvisí to do jisté míry s klimatickými podmínkami. Zatímco my
tady máme jedno vegetační období, což je léto, a pak přijde zima a
musíme dělat úspory a musíme hospodařit tak, abychom zimu přežili, tak
oni něco podobného vytvářet nemusejí. Prostě žijí ze dne na den; a jak
už jsem uvedl, nic neriskují, nemají totiž mnohdy co ztratit. Proto je pro
ně někdy velkým problémem přizpůsobit se našemu způsobu života.

Chybou na naší straně někdy zase je, že jim vnucujeme náš pohled na svět,
náš model demokracie, řízení státu a tak dále. Napřed to tam
rozvrátíme podobně jako v Libyi, a pak odtamtud utečeme a necháme to tam
napospas. No a pak tam přijde Islámský stát. Kdyby tam ale byl Kaddáfí,
tak by tam byl možná klid. Takže my něco rozvrátíme, ale nenajdeme
řešení, jak těm lidem tam konkrétně pomoci, takže je necháme v
problémech. Proč se neangažujeme v zemích jako je Burkina Faso, anebo v
dalších středoafrických zemích, kde se stále bojuje a lidí tam umírají
hlady, děti a ženy tam jsou znásilňované? No, není tam třeba žádné
nerostné bohatství. Nechci nikoho odsuzovat, ale v tom všem možná hrají
roli velké peníze, prostě je to velká politika. Takže my sami vlastně
sklízíme to, co jsme si zaseli. Nemůžeme si tak na nikoho jiného stěžovat,
nežli na sebe.

Všeobecně se tvrdí, že za imigrantskou vlnu mohou Spojené státy americké...

Já osobně mám Spojené státy rád, ale nemusím jejich politiku. Ovšem
zaregistroval jsem, jak prezident Obama zkritizoval jak Británii, tak i Francii
za útok v Lybii. Řekl k tomu jasně, že bylo chybou, že se do toho zapojilo
NATO. Takže ne za všechno může politika USA.

Myslíte si, že je ohrožená budoucnost tohoto světa? Leckdy se objevují
takové teorie, že zvlášť v posledních stoletích nejde v oblasti politiky
o žádné omyly lidí. Naopak, politika se odvíjí podle přesných
scénářů, nic se neděje náhodou...

Já nejsem zastánce nějakých spikleneckých teorií, je mi to docela cizí.
Třeba v Polsku v souvislosti s pádem letadla u Smolenska, v němž zahynul
Lech Kaczyński, se pořád přiživují nějaké spiklenecké teorie, k tomu
všemu jsem ale já osobně odtažitý. Možná ale, že nějaký nový pád
Říše římské nastat může, tomu bych se ani vůbec nedivil. Protože jsem
kněz, tak mi dost často vyčítají hříchy církví, jako jsou křížové
výpravy, hříchy pedofilů a tak dále, ovšem já na takové řeči vždycky
odpovídám, že celé naše dějiny lidstva bývaly plné násilí. To, že my
teď padesát let žijeme v našem prostoru v klidu a míru, no tak to je něco
mimořádného, ale když se rozhlédneme po světě, kde se všude bojuje, tak
pak je všechno najednou v jiném světle. Jenže i v Evropě si kdysi někdo
udělal „prostor“, a to docela násilným způsobem. I dějiny Polska,
Česka, Německa, Francie byly násilnými dějinami a je to přitom součást
našich lidských dějin. Násilí z našeho světa prostě jen tak neodbouráme,
a proto se nám to stále vrací jako bumerang.

Myslíte si, že bychom měli imigranty přijímat, přestože známe varování
některých odborníků, že může nastat konec Evropy v té podobě, jakou ji
dosud známe? Navíc si tady musíme uvědomit, že EU není momentálně vůbec
schopná vyřešit problém s imigranty...

Já se ale této situace bojím stejně tak jako většina lidí v Evropě,
protože, jak jsem již uvedl, my patříme do té kategorie lidí, kteří
mají o co přijít, máme co ztratit. Na druhou stranu bychom ale měli těm
lidem umět pomoci. K tomu vždycky říkám toto: ne každý uprchlík je
muslim a ne každý muslim je terorista. Nemůžeme to zjednodušovat, i když
je tento problém s imigranty veliký. Já osobně jsem šťastný za to, že
tuto věc nemusím řešit a že to je na politicích, kterým ale vůbec
nezávidím.

Nemůžeme ovšem pomáhat do nekonečna, máme spousty lidí, kteří nám
žijí nablízku a také od nás potřebují pomoci. Takový nekontrolovatelný
příliv uprchlíků není dobrou věcí, a to ani pro nás, ani pro ně
samotné, protože jejich start do života v našich podmínkách nebude jen tak.
Chci však zdůraznit, že teroristé, kteří spáchali poslední atentáty –
ať již minulý rok v Paříži, nebo nyní v Belgii – tak to jsou lidé,
kteří se narodili tady u nás, což je samo o sobě nějaké znamení něčeho
špatného. Asi děláme něco špatně my, nedokážu si to jinak vysvětlit.
Vezměte si dva extrémy – holky, co trpí bulimií, se na druhou stranu
přejídají, což je něco nenormálního. A tohle je podobné.

Teroristé byli přece vychováni v naší kultuře, ve svobodných zemích, ale
možná, že se těm lidem málo věnujeme. Nevím, v čem ten problém je. Na
druhou stranu se nesmíme podbízet těm, kteří k nám přijdou. V tom se mi
líbila třeba australská premiérka Gillardová, která kdysi řekla, že kdo
k nim přijde, tak se musí podřídit. Prostě muslimům, kteří chtějí
žít podle islámského práva šaría v Austrálii, bylo jasně řečeno, aby
odešli. Nikdo z nás si přece jen tak nevezme k sobě do podnájmu cizího
člověka, také jej bude podle svého lustrovat, než mu dá klíč od svého
bytu. Takže já si myslím, že by to takto mělo být.

Myslíte si, že mají muslimové nějaký plán na to, jak obsadit Evropu?

Možná, že to může být v hlavě nějakých jejich lídrů, ale možná, že
to je jen v našich hlavách, protože se toho bojíme. Ovšem bude záležet
jen a jen na nás, zda to připustíme, zda to tak chceme mít.

Myslíte si, že EU v tomto hodně couvá? Že prostě neukazuje otevřenou
náruč pro Evropany, jako spíše ukazuje mnohem otevřenější náruč pro
imigranty?

Osobně jsem hodně rád, že tady existuje evropské společenství, jako je
Evropská unie, že máme Schengen. EU má pro nás všechny obrovské výhody v
oblasti hospodářství, kultury, cestování, v oblasti vzdělávání. Vždyť
se podívejte, kolik našich občanů žije a pracuje v jiných zemích, což je
obrovský přínos, ovšem mám dlouhodobý pocit, že evropští politici jsou
impotentní a neumějí být lídry, kteří by problém s migranty utáhli,
nejsou to lídři v tom pravém slova smyslu. Asi jsme až příliš
demokratičtí a nakonec nás může ona demokracie zničit. Tam, kde by bylo
potřeba vymezovat nějaké hranice a chránit naše svobody, tak tam to EU
nedělá, ale vstupuje nám naopak do našeho soukromého života, do našich
prostorů, reguluje náš život, dělá z nás otroky.

Prostě z nás dělají nesvobodné jedince tím, že nám regulují náš
každodenní život. Třeba tak, že nám budou zakazovat topit v kotlích
dřevem, anebo že omezují kouření až na maximum. Co ale dělá náš
Parlament? Tak ten jen stále dokola vymýšlí nové zákony a předpisy,
často jen kvůli tomu, že to chce EU. My jsme tady sekýrováni, na nás jsou
vytahována přísná měřítka, od kterých se nemůžeme odchýlit, neboť
jinak přijde okamžitě trest, ale s uprchlíky a s tím problémem kolem nich
– jak vidno – nikdo nic nedělá, nikdo nic nereguluje.

Když o Velikonocích lidé půjdou do kostela, co tam najdou? A proč má být
pro ně návštěva kostela něčím víc, než kdyby šli do obchodu?

Já ale neodsuzuji ani to nakupování, neboť se tomu říká Boží hod
velikonoční, stejně jako Boží hod vánoční. Vždycky v dějinách lidé
šetřili na svátky, aby si trošku užili, i když je samozřejmé, že se
kdysi žilo jinak než dnes. Špatně by ale bylo, kdybychom konzumně žili
celý rok, ale proč si trochu nedopřát na Velikonoce nebo na Vánoce? Já
jsem vždycky říkal, že když se narodí dítě, tak máme mít oslavu. Když
jsem slavil padesátiny, tak jsem také udělal veliký mejdan... a proč
takový mejdan neudělat podobně i Ježíškovi? Proč neoslavit Vánoce a pak
Velikonoce, když to je jeho zmrtvýchvstání?

Já osobně pak v kostele o Velikonocích používám velmi často stejná
přání jak pro věřící, tak i pro ty, kteří jsou vzdáleni od
křesťanství a od církve. Víte, Velikonoce jsou svátky zmrtvýchvstání,
takže proto v těchto dnech nebudu mluvit o uprchlících, neboť to je
problém, který nás dělí, což mne moc mrzí, neboť o tom neumíme mluvit
bez emocí. A já nechci tyto problémy v tyto dny otevírat, neboť podle mne
lidé nejsou zvědaví na to, aby přišli do kostela poslouchat stejnou píseň,
kterou znají již z médií. Lidé potřebují slyšet něco jiného!
Především by se v kostele měli cítit dobře, měli by se tam potkat s
pohlazením na srdci a po duši, aby mohli zapomenout na problémy, které nás
obklopují. Proto k lidem o Velikonocích promlouvám hlavně o tom, jak je
důležité, abychom opět našli to, co v nás usnulo, zemřelo, anebo se
dostalo pod povrch. Myslím tím naše přátelské a kamarádské vztahy. A já
přeji, aby z nás, z mrtvých, vstalo to, co už v nás možná umřelo, aby v
nás ožily hodnoty, krásné vztahy. To je totiž pro plnohodnotný život
hodně důležité. Velikonoce jsou totiž o tom přechodu ze smrti do života,
aby se to krásné dostalo z podzemí nahoru, na povrch.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Budoucnost světa očima Jiřího Paroubka: Evropská unie má budoucnost,
chybí jenom silný vůdce. Kolaps v Sýrii, kšefty amerických zbrojařů

CIVILIZACE A MY „Síly setrvačnosti institucí, jako je EU, jsou obrovské,“
zamýšlí se nad vizí budoucnosti Unie expremiér Jiří Paroubek v rozhovoru
pro ParlamentníListy.cz. „Nebojím se rozpadu EU, cesta je naopak ve větší
integraci,“ uvedl s tím, že problémem jsou „slabší vůdci“. A
vyjádřil se i k migrační krizi: „Za pár týdnů budou v Sýrii volby a po
nich vznikne nová situace. Situace je taková: buď Asad, nebo úplný chaos
země.“ Paroubek přidává i velmi zajímavá čísla o vojenských
výdajích USA a Ruska.

Na Slovensku vyhrál volby Směr – SD, do parlamentu se dostala také
Slovenská národní strana a krajně pravicové uskupení Mariana Kotleby
Lidová strana Naše Slovensko. V Maďarsku se premiér Viktor Orbán netají
svým odmítavým postojem k Bruselu v otázce imigrace. Pokud by ve Francii
posílila nebo dokonce zvítězila ve volbách Národní fronta Marine Le
Penové a Velká Británie se rozhodla pro vystoupení z EU, co může
následovat? „Právě teď jsme jen dvě či tři špatné volby vzdáleni od
konce NATO, konce Evropské unie a možná konce liberálního řádu, jak jsme
ho znali,“ píše na Britských listech Anne Applebaumová. Také se
domníváte, že se může zavedený systém zbortit? Nejsem přítelem
katastrofických vizí, pokud jde o budoucnost EU. Síly setrvačnosti
institucí, jako je EU, jsou obrovské a podle mého názoru neexistují
skutečně fundamentální rozpory uvnitř EU. Rozhodne-li se britský lid v
referendu pro odchod z EU, nebude to znamenat ani zhroucení Británie, a už
vůbec ne EU. Oba subjekty by pak spolu uzavřely dohodu o volném obchodu.
Velká Británie skutečný zájem o hlubší integraci Evropy včetně
společné evropské měny nemá. Její politická a ekonomická elita sleduje
vždy své vlastní zájmy a na solidaritu s Evropou prostě kašle. Britským
elitám chybí idealismus, i když by se jim materiálně vyplatil.

Ve Francii budou pravděpodobně hrát první housle v prezidentské volbě
neogaullisté a nejnadějnějším jejich kandidátem je zkušený Alain Juppé.
Socialisté ve Francii jsou na počátku velké krize, která na pár let
destruuje jejich pozici. Ale vítězství Le Penové je zcela nepravděpodobné.
Že jde v migrační krizi Evropě o existenci ale tvrdí i hradní
zahraničněpolitický expert Hynek Kmoníček. A není sám: I Donald Tusk
hovořil o možnosti rozpadu EU coby pravděpodobnějším než kdy jindy. Tak
tedy: Schengenský prostor, euro a EU jako taková. Čemu z toho hrozí rozpad,
rozklad, významné okleštění? Pokud jde o migraci do EU, evropské elity
budou muset omezit svůj okázalý idealismus a vrátit se do světa reálné
politiky. Lidé v Evropě se bojí neznámého a tedy i imigrantů. A proti
vlastním lidem není možné dlouhodobě jít, nechcete-li vydat jejich hlasy
radikálním a extremistickým stranám a politikům. Čistě technicky a
finančně vzato není velký problém ročně integrovat v Evropě milion či
dva Syřanů, Íránců či třeba Turků v zemích EU, ale lidé ze
vzdálenějších kulturních okruhů (Afgánci, Somálci a Eritrejci či
obyvatelé Sahelu) to už je problém.

Dovedete si představit lepší Evropu bez EU? Jak by naše země dokázala
hospodářsky obstát bez EU? Stala by se „kořistí Ruska“, jak slyšíme v
podstatě pokaždé, když se o rozpadu EU mluví? Nebojím se rozpadu EU, cesta
je naopak ve větší integraci zemí EU, ve větší koordinaci politik,
včetně fiskální a zahraniční. Jen tak bude EU respektovaným partnerem USA,
Číny či Indie. Zatím se v zahraniční politice EU dostala do submisivní
pozice vůči USA, nedokáže samostatně formulovat k velkým problémům
světa svou jasnou pozici, která je často reálně v rozporu se zájmy USA.
Současná generace evropských vůdců nemá formát Chiraků či Schröderů
nebo Mitterandů a Kohlů. Junker jako předseda EK je sice mimořádně
schopný muž, ale politické zázemí má v jedné z nejmenších zemí EU.
Tím je determinovaná jeho politická váha, která není ve světovém
politickém ringu těžká. Je to politický welter. Tusk je na tom podobně, po
vítězství národně-konzervativního Práva a spravedlnosti v polských
volbách ztratil v Polsku svou politickou základnu. Problém dnešní Evropské
unie jsou především slabší vůdci.

Liberálně orientovaní pozorovatelé vybízejí k začlenění co
největšího počtu migrantů do Evropy. „Jestřábi“ naopak varují před
nepokoji či občanskou válkou, kterou „neevropané“ v Evropě vyvolají, a
před kriminálními a sociálními problémy. Zaměstnavatelské svazy
považují imigraci za produktivní, někteří ekonomové však varují, že
pracovních míst, hlavně nekvalifikovaných, bude v budoucnu ubývat a
imigranti budou zátěží. Tak co je tedy v tomto směru pro Evropu dobré?
Spojené státy po desítky let absorbovaly miliony lidí, často jako
ilegálních imigrantů. A americká společnost to unesla. Žádná tragédie
nehrozí nyní ani Evropě. Většina imigrantů v Evropě hledá lepší
existenci, životní perspektivu. Jsou již tady v Evropě. K nám do Česka se
ostatně nehrnou. Německý průmysl tlačil na kancléřku Merkelovou, aby mu
zajistila nové a levné pracovní síly. Míra nezaměstnanosti v Německu je
pod 5 %. Z vnitřních zdrojů nové pracovníky v Německu nezajistíte. Němci
jsou problém migrace schopni vyřešit organizačně i finančně, ale s
vědomím lidí to tak snadno nepůjde. Uprchlická krize už trvá skoro rok. K
nám zatím uprchlíci nechtějí, někteří analytici ovšem straší, že
série uzavírání hranic by to mohla změnit. Slýcháme o nelidském
přístupu Čechů, kteří uprchlíky masivně nechtějí. Jak to celé pro
náš národ dopadne? Jak obstojíme? Češi byli od roku 1945 (vlastně už do
roku 1939) po desítky let izolováni od velkého světa. Nebyli zvyklí na „cizáky“.
Kolik bylo před dvaceti lety vtipů o Vietnamcích. Dnes lidé jen málokdy
projevují vůči Vietnamcům odpor. Češi oceňují jejich pracovitost a snahu
o integraci do české společnosti. Naštěstí pro nás se k nám nikdo z
imigrantů nehrne.

V Sýrii bylo dojednáno příměří, kterému nikdo příliš nevěří.
Západ obviňuje Rusko z brutálního postupu majícího za cíl udržet za
každou cenu u moci Bašára Asada. Rusko zase obviňuje Turecko z podpory
Islámského státu a naznačuje, že by Západ, Turecko a Saúdská Arábie v
rámci „plánu B“ mohli obsadit části Sýrie. Kde je pravda? A hlavně,
kde je budoucnost válkou ničené Sýrie? Západu se téměř podařilo
rozvrátit stabilizovaný sekulární a nábožensky tolerantní stát, jakým
byla Sýrie. Evropští lídři nedokáží anticipovat budoucí vývoj. Mysleli
si, že Asad a jeho režim rychle padnou. On se ale navzdory nejmocnějším
státům světa udržel po pět let. Většina Syřanů nechce žít v
islámském státě s právem šaría a nejsou to jen křesťané, drúzové či
alavité a Kurdové, ale také ani většina sunnitů. Nechtějí žít ani jako
poddaní Turků, to už po generace zažili. A Saúdové vojensky nestačí ani
na Jemen, co by dělali v Sýrii? Evropané mají zájem na stabilizaci Sýrie,
protože se tím zastaví příliv syrských uprchlíků do Evropy. Američanům
je to fuk. Dost mi uniká, proč by někdo soudný měl usilovat o vesměs
pouštní oblasti Sýrie, které dnes drží Islámský stát. Role Ruska v
Sýrii byla pozitivní. Jen ono mohlo zkoordinovat promyšlené letecké údery
s efektivními akcemi syrské pozemní armády. Řešení může být politické.
Za pár týdnů budou v Sýrii volby a po nich vznikne nová situace. Situace je
taková: buď Asad, nebo úplný chaos země.

„Náš muž v NATO“ generál Petr Pavel označil Rusko za větší
bezpečnostní hrozbu než Islámský stát. NATO přisouvá vojska k ruskému
území, z Pobaltí, z Polska i odjinud slýcháme, že Rusko je i nadále
hrozbou pro Evropu. Je tomu tak? Berete vážně odhady tvrdící, že při
obsazení Pobaltí by NATO nestihlo reagovat? Či spíše hrozbu „hybridní“
války proti EU spočívající v podpoře stran a politických názorů obecně
usilujících o rozpad EU a příklon jejích členských zemí k Rusku?
Generál Pavel se zařadil mezi stupidní studenoválečníky pracující v
zájmu vojensko-průmyslových komplexů. Bazicky jim jde o to zvýšit odbyt
zbraní a zbraňových systémů, zejména zemí NATO. NATO vyhází letos do
vzduchu cca 1 bilion $ na vojenské výdaje. Rusko zhruba 50 miliard $. To je
tak silná disproporce ve vojenském a ekonomickém potenciálu Ruska na jedné
straně a zemí NATO na straně druhé, která směřuje akceschopnost Ruska,
pokud jde o vojenské akce, limitně k nule. S Putinem je to asi tak jako s
čarodějnicí, nikdy k nám nepřijde. Jinak řečeno, proč by Rusko riskovalo
vojenský konflikt s NATO, které je mnohonásobně silnější? Západ by měl
přemýšlet spíše o tom, jak použít na příklad 10 % z objemu peněz
jdoucích na vojenské výdaje na revitalizaci a rekonstrukci Sahelu tak, aby se
tam dalo žít. Aby obyvatelé této části Afriky měli vodu, pracovní
příležitosti, slušné životní prostředí, aby ve velkém neprchali do
Evropy.

Situace Ruska jako takového může ale vypadat zneklidňujícím způsobem
díky problémům s cenou ropy, která podráží ruské hospodářství. Lidé
sice Putinovi věří, nicméně... Ani Rus nemusí vydržet všechno. Máme se
bát rozpadu Ruska? Vnitřních konfliktů? Příchodu někoho ještě více
vyhraněného vůči Západu? Obnovení konfliktu na Ukrajině nebo začátku
jiné války za účelem vybuzení vlastenectví a zakrytí vnitřních
problémů? Jaké faktory v ,,ruské" problematice jsou běžně opomíjeny?
Rusko zažilo ve svých dějinách mnohem kritičtější situace, nežli
zažívá nyní, kdy zdánlivě stálo před svým zničením. Dnes je v
obtížné situaci. Proto iniciovalo dohodu s klíčovými zeměmi OPEC vedoucí
k omezení těžby ropy. V těchto dnech proto ceny ropy rostou ke 40 $ za barel
a jejich růst se nemusí zastavit ani na této úrovni. Rusko však do budoucna
bude muset restrukturalizovat a modernizovat svou ekonomiku a nespoléhat tolik
na své obrovské nerostné bohatství a jeho výprodej. Vy jste před časem v
jednom ze svých komentářů napsal: „USA, jak se zdá, přestávají mít
prvořadý geopolitický zájem na Středním východě, a to z jednoduchého
důvodu, že dnes už nepotřebují z této oblasti dovážet ani ropu, ani
zemní plyn. To naopak EU potřebuje.“ Jak se změní zájem Spojených
států o Evropu s novým prezidentem, když vezmeme v úvahu, že hlavními
kandidáty jsou Hillary Clintonová a Donald Trump? Jaká je vaše prognóza
výsledku voleb? Nejsem vědma. Hillary Clintonová je na roli prezidenta
připravena nejlépe ze všech kandidátů, ať již demokratických, či
republikánských. Má skvělé vztahy s Wall Streetem a silné vazby na
vojensko-průmyslový komplex. Je to posun doprava v demokratické straně
oproti Obamově éře. Proto je tak silný její protikandidát Sanders. Svět
je plný paradoxů. Donald Trump je tak bohatý, že je finančně nezávislý.
Proto z něj má obavy Wall Street i vojensko-průmyslový komplex a naopak je
kandidátem bílé americké dělnické třídy. Miliardář a dělníci, to je
zvláštní příběh. V republikánské nominaci může ovšem dojít na
konvenci k překvapivému zvratu. Zdá se, že tím žolíkem elity a matadorů
Grand Old party je Mitt Romney. Tedy muž s vynikajícími vztahy s Wall
Streetem… To může GOP před volbami i rozštěpit a otevřít dveře k
volbě kandidáta demokratů s jeho velkou většinou i v Kongresu USA

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Zlé zprávy z Německa: Už se to prý vymyká kontrole

Bezpečnostní situace v Německu je vzhledem k masivní migrační vlně
horší, než si je vláda kancléřky Angely Merkelové ochotna připustit.
Jenom za loňský rok spáchali migranti v Německu více než 200 000
trestných činů a za letošní rok se očekávají ještě vyšší čísla.

Z důvěrné policejní zprávy, kterou před několika měsíci publikoval
deník Bild, vyplynulo, že v roce 2015 spáchali migranti 208 344 trestných
činů. Toto číslo představuje nárůst v porovnání s rokem 2014 o
neuvěřitelných 80 %. Denně tak měli na svědomí 570 trestných činů. Jak
v této souvislosti připomíná Soeren Kern z Gatestone Institute, skutečný
počet trestných činů je ještě mnohem vyšší, protože statistiky
Spolkového kriminálního úřadu (BKA) zahrnují jen vyřešené případy.

Skutečný počet případů tak loni mohl dosáhnout až 400 000 a za letošní
rok by to mohlo být ještě horší. Během prvních šesti měsíců došlo
podle BKA ze strany migrantů ke spáchání 142 500 trestných činů, což
dělá za jediný den 780 jednotlivých případů porušení zákona. Jestliže
nárůst v roce 2015 činil ve srovnání s rokem předchozím 80 %, tak za
letošní rok by se tento ukazatel mohl zvýšit o dalších 40 %. „A opět
platí, že se jedná jen o vyřešené případy,“ dodává Kern.

Celý text v angličtině je ZDE.

„Většina spáchaných trestných činů je německými úřady
bagatelizována. Zřejmě aby se tak zabránilo šíření protiuprchlických
nálad ve společnosti. Zpráva BKA například uvádí, že většinu
trestných činů zahrnují přestupky v podobně jízdy na černo ve veřejné
dopravě. Podle úřadů se tak jedná o izolované incidenty, které nejsou
součástí celonárodního problému,“ píše Kern s tím, že v rámci své
podrobné analýzy došel k závěru, že bezpečnostní situace se brzy může
vymknout kontrole.

Konkrétně v Hamburku spáchali migranti téměř polovinu z 38 000 trestných
činů, které jsou evidovány za prvních šest měsíců letošního roku,
byť tvoří jen malou část z populace čítající 1,7 milionu osob. „Ročně
dojde ve městě ke krádežím 20 000 peněženek a v drtivé většině
případů za krádežemi stojí migranti z Balkánu a Afriky. Jejich gangy
ovládají rozsáhlé prostory ve městě a místní obyvatelé i majitelé
obchodů denně čelí krádežím, násilnostem a sexuálnímu obtěžování.“

V Porýní a Porúří, kde je soustředěno mnoho velkých měst, spáchali
migranti z Alžírska v roce 2015 více než 13 000 trestných činů, což je
dvojnásobně více než za předchozí rok. Ministerstvo vnitra spolkové země
Severní Porýní – Vestfálsko eviduje za loňský rok asi 12 000 trestných
činů, které spáchali migranti z Maroka, Alžíru a Tunisu. „Opět jde o
znatelný nárůst ve srovnání s minulými lety,“ píše Kern s tím, že
vážná situace je také ve Stuttgartu, Lipsku, Drážďanech, ale i Bavorsku.

Jenom za měsíc říjen se v německých médiích objevily informace o asi
dvaceti případech znásilnění a sexuálního obtěžování, které mají na
svědomí migranti. Například v Lüneburgu dva migranti znásilnili ženu,
která se procházela v parku se svým malým dítětem. O den později se stala
terčem znásilnění při odchodu z kostela v centru Düsseldorfu
devadesátiletá žena. O tři roky mladší žena byla 22. října zavražděna
somálským migrantem v Neuenhaus. Sexuální obtěžování se nevyhýbá ani
dětem.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Ohromující přiznání bývalého šéfa Bank of England: Evropská deprese
byla „úmyslným“ činem

Opět zjišťujeme, že je to pouze po odchodu z jejich oficiálních postů,
kdy centrální bankéři nakonec začnou mluvit pravdu.

Včera v noci to byl Alan Greenspan (bývalý šéf amerického Fedu), kdo
zlořečil stavu ekonomiky tvrzením, že „jsme v těžkostech v podstatě
kvůli tomu, že produktivita nenávratně chcípla,“ a když se ho ptali, zda
je optimistický ohledně nadcházející budoucnosti, tak Greenspan odpověděl:
„Ne, to už nějakou dobu nejsem.“

Také v neděli bývalý šéf Bank of England (BOE) Mervyn King varoval, že je
tu další aspekt globální ekonomiky, konkrétně finanční systém, který
je ve strukturálních problémech, a ten zůstává už od finanční krize
jakkoliv neřešený, takže „je jisté, že budeme mít další krizi.“

Aby bylo jasno, varování bývalých centrálních bankéřů, kteří jsou za
současný globální binec převážně odpovědni, nezní jinak než
revizionistické kecy. Ale i tak, to byl King, kdo dnes při uvádění své
nové knihy řekl něco, co nás překvapilo.

Jak dnes hlásí Telegraph, podle tohoto bývalého šéfa Bank of England je
evropská ekonomická deprese „výsledkem ‚záměrných‘ politických
voleb přijímaných elitou EU.“ Mervyn King pokračoval ve svém sžíravém
útoku na evropskou hospodářskou a měnovou unii předpovědí, že tu
sužovanou měnovou zónu bude třeba rozpustit, aby osvobodila své nejslabší
členy od neustálého zbídačování a rekordních výšin nezaměstnanosti.

King rovněž řekl, že nikdy nepředjímal, že by se v moderním věku k
břehům Evropy vrátil ekonomický kolaps o stejné hloubce jako ve 30. letech.
Dodal ale, že osud Řecka od roku 2009 – které utrpělo propad
zastiňující americkou depresi v meziválečných letech – se stal „děsivým“
příkladem selhání ekonomické politiky, při promluvě k posluchačům na
London School of Economics.

„Nikdy jsem si nedovedl představit, že bychom někdy zase měli v
průmyslové zemi depresi hlubší, než jakou ve 30. letech zažily Spojené
státy, a právě to se stalo v Řecku.

Lord King – který strávil desetiletí bojem proti nejhorší finanční
krizi v historii Bank of England – řekl, že nejslabší členové eurozóny
nemají moc jiných možností kromě návratu ke své národní měně, jako
„k jedinému způsobu jak si najít nějakou cestu zpět k ekonomickému
růstu a k plné zaměstnanosti.“

Ale největší otázkou ohledně evropské deprese vždy bylo to, zda byla
výsledkem čiré stupidity a ubohých ekonomických rozhodnutí, či zda byla
záměrná. Kingova odpověď byla ohromující: „Je to děsivé a došlo k
tomu jako k téměř záměrnému politickému činu, a o to je to všechno
horší.“

Důvod, proč je toto prohlášení tak významné, je ten, že potvrzuje to, co
v roce 2008 dávno před tím předpovídala zpráva AIG, a tedy roky před
rozpoutáním evropské krize, zejména to, že Evropa konkrétně vytvoří
finanční krizi (stejně jako ekologickou krizi, zrovna tak jako terorismus),
aby opevnila „Evropské impérium“.

Vzpomeňme, co tehdejší stratég AIG Banque Barnard Connoly řekl v reakci na
rétorickou otázku „Co Evropa chce?“

Tragédií Evropy je to, že všechny vyšlo právě tak, jak nevolená
evropská vládnoucí oligarchie očekávala, a ač můžeme pogratulovat
Bruselu, kterému nejenže se podařilo si svou moc udržet, nýbrž ji i
upevnit, tak teď vládne nad upadajícím ekonomicky nesolventním kontinentem
s celou generací uvrženou do nezaměstnanosti s miliony uprchlíků
snažícími se dostat do ní a s evropskou kulturní „integrací“ na
úrovni, jakou už desítky let nikdo neviděl.

A zatímco předtím jsme mohli spekulovat, že k tomu všemu došlo
převážně náhodou, teď to víme lépe: bylo to od prvního dne předurčeno.

Překlad: Miroslav Pavlíček

Zdroj: zerohedge.com

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Lídr liberecké ODS: Jsme jedinou konzervativní a odpovědnou politickou
stranou s programem a budoucností

Stejně jako na Slovensku se Dan Ramzer (ODS) i u nás obává vzestupu
extremistických a protisystémových stran. Voliče v Libereckém kraji tak
hodlá přesvědčit především svou dosavadní prací. Za největší
problémy kraje označil vysokou poptávku po kvalifikované pracovní síle,
chybějící dopravní infrastrukturu a špatný stav silnic. Co s tím? Nejen
na to odpovídal v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz.

Parlamentní volby na Slovensku vyhrál Smer – SD s 29 procenty, druhá byla
protievropská Sulíkova Svoboda a Solidarita. Do parlamentu se dostalo celkem
osm stran a mezi nimi i nacionalistická uskupení jako Slovenská národní
strana s necelými devíti procenty a 15 křesly a krajně pravicové uskupení
Mariana Kotleby Lidová strana Naše Slovensko. Vypadá to, že ve slovenských
volbách propadly strany, které hlásají většinově uznávanou proevropskou
nebo snad proamerickou politiku. O čem to svědčí?

Že Evropská unie nezvládá imigrační otázku a neplní povinnosti, které
vyplývají ze členství jednotlivých členských států v rámci ochrany
vnitřních i vnějších hranic EU. Kvůli extrémním řešením a
neřešením vzniká prostor pro extremismus.

Neobáváte se vzestupu nacionalistických, extrémních či protisystémových
politických uskupení i u nás? Přece jen volby se blíží.

Obávám, protože někteří extremisté a protisystémová politická
uskupení již reálně participují na řízení měst, obcí a krajů.

Vy sám jste lídrem ODS v Libereckém kraji. Čím budete chtít oslovit
voliče?

Vlastní prací, která je za týmem, jenž mám čest vést.

ODS také poprvé v historii v Libereckém kraji bude kandidovat společně s
nestraníky. Proč?

Protože Občanská demokratická strana je stranou otevřenou, která svým
programem oslovuje i nestraníky.

V jakém z kandidátů shledáváte největší konkurenci a proč?

Nevnímám nikoho jako konkurenta, vnímám potenciální partnerství. Pro
voliče, kteří chtějí volit konzervativní a odpovědnou politickou stranu s
programem a budoucností, jsme pravděpodobně jedinou alternativou.

A jak vnímáte obvinění jednoho z vašich protikandidátů a současného
hejtmana, Martina Půty, z korupce? Nakolik podle vás kauza ovlivní volby?

Neumím věštit z křišťálové koule. To je věc Martina Půty, volebního
sdružení, které reprezentuje, a orgánů činných v trestním řízení.

Mezi palčivé problémy Libereckého kraje patří vysoká míra
nezaměstnanosti. V čem vidíte šanci na zlepšení a co se pro to budete
snažit udělat vy sám?

V Libereckém kraji je vysoká poptávka po kvalifikované pracovní síle. Jsem
osobně přesvědčený, že pokud stát neprovede plošnou reformu školského
systému na úrovni středních škol s výraznou participací podnikatelského
sektoru, není možné se z tohoto začarovaného kruhu vymanit. Na úrovni
kraje lze řešit jen dílčí problémy kapacit a dislokací. Systém a finance
nastavuje vláda ČR.

Nedomníváte se, že nezastupitelnou úlohou je v řešení problému i podpora
vzdělávání, zejména technických oborů, kde poptávka ze strany
zaměstnavatelů po technicky vzdělaných lidech často převyšuje nabídku? A
máte představu, co by se dalo v tomto směru zlepšit?

Už jsem na to odpověděl v předcházející otázce a nejde pouze o
technické obory. Chybějí lékaři, zdravotní sestry, skláři, kuchaři,
servírky, šičky...

S nezaměstnaností souvisejí i problémy v občanském soužití. Co s tím?
Jak zajistit, aby nedošlo k eskalaci sociálního napětí?

Dodržováním pravidel platných pro všechny.

Další podstatný problém kraje je chybějící dopravní infrastruktura a
špatný stav silnic. Byť zde jsou vaše případné pravomoci omezené, co
byste se snažil udělat pro nápravu?

Přesvědčit vládní úřady, aby stanovily koncepci. Tu komunikovat. Uvolnit
zdroje. A udělat vše pro to, aby to alespoň deset let fungovalo.

Otázka na závěr. Pokud byste uspěl, ponechal byste si i nadále mandát
starosty? Lze podle vás obě profese skloubit a vykonávat naplno?

Vše záleží na úspěchu týmu kandidátů Občanské demokratické strany a
na tom, zda nám voliči umožní podílet se na nejvyšší úrovni
reprezentace Libereckého kraje. Do té doby nechci nic předjímat.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
U Jílkové proběhla vážná debata o očkování. V závěru došlo i na
silné obvinění médií

Představuje očkování proti chřipce jen výhodný byznys, nebo jde opravdu o
ochranu zdraví občanů? Na tuto zásadní otázku hledali odpověď hosté
pořadu Michaely Jílkové v pořadu Máte slovo České televize. Před
kamerami zaznělo, že bychom neměli příliš věřit médiím hlavního
proudu, pokud jde o očkování proti chřipce. Došlo i na otázku, zda
očkování může vyvolat autismus u dětí.

Předseda České vakcinologické společnosti profesor Roman Prymula,
praktická lékařka Ludmila Eleková, předsedkyně Odborné společnosti
praktických dětských lékařů Alena Šebková, Zuzana Candigliota z Ligy
lidských práv, Václav Hrabák ze Společnosti pacientů s následky po
očkování a pan Josef Pilař, který v dětství onemocněl dětskou obrnou a
věří, že si nemusel nést doživotní následky, pokud by byl očkován. Ti
všichni debatovali ve čtvrtečním pořadu Máte slovo moderátorky Michaely
Jílkové v České televizi.

Je prý popsáno, jak se hliník z vakcín dostává do mozku

„Účinek vakcín na organismus se studuje posledních patnáct let. A jsou
jasně popsány následky očkování,“ poznamenala hned na úvod lékařka
Eleková s tím, že vakcíny mohou vyvolat i autismus. Prymula se jasně
postavil do opozice. Podle jeho názoru je toto tvrzení absolutně nepravdivé.
„V Japonsku například očkovali proti spalničkám, ale když přestali
očkovat, čísla autismu neklesla."

Lékařka Alena Šebková dodala, že účinky vakcín je třeba studovat mnohem
déle než jen patnáct let. Nesmíme navíc zapomínat na to, jaké genetické
předpoklady mají jednotlivé děti. Nesmíme zapomínat na to, že se děti
rodí starším rodičům. „Bylo vysledováno, že od čtyřiceti let věku
otce se riziko výskytu autismu zvyšuje,“ upozornila. Navíc autistickou
poruchu lze často odhalit až v pátém roce věku.

Eleková si ale trvala na svém: „Je popsáno, jak se hliník z vakcín
dostává do mozku. Je popsáno, jak je autismus léčen a chodí po světě
řada vyléčených dětí.“ Prymula tato tvrzení ale smetl ze stolu. Mezi
autismus a hliník podle jeho názoru nelze klást rovnítko. Poslední studie z
přelomu let 2015 a 2016 ukazuje, že tato spojitost tady není. Výzkumy také
ukazují, že určitá rizika existují u Afroameričanů, ale ne u nás.

V tu chvíli se ale ozval pan Hrabák. „Úkaz u afroamerického rizika
neznamená nebezpečí pro nás? Toto tvrzení se mi zdá velmi silné,“
konstatoval. Před kamerou však také došlo na Zika virus. „Pan Hrabák tady
šíří nesmysly týkající se Zika viru,“ posteskl si. Pokud jde o autismus,
tím trpí i řada lidí, kteří očkováni nebyli. Jeden z otců v publiku ale
trvá na tom, že po očkování se na jeho synovi autismus projevil. „A v
osmi letech je mluvením na úrovni jednoročního dítěte,“ prozradil otec.

Od další ženy z publika však zazněl možná ještě smutnější příběh.
„Mám těžce postiženého desetiletého syna, který byl očkován před
deseti lety. A dnes křečuje, má plíny, leží, je to zkrátka desetileté
mimino. My jsme s manželem byli šokováni z toho, že nám každý z
neurologů řekl něco jiného. A můj syn není jeden z milionu, jak tvrdíte.
Těch lidí je mnohem víc,“ obrátila se přímo na Romana Prymulu. Ten
kontroval, že podobná onemocnění opravdu nemusejí souviset s očkováním.
Doplnil ovšem, že se nebrání některým individuálním plánům očkování.
Rozhodně se však staví proti provoláním, že by bylo nejlepší, kdyby
děti nebyly očkovány vůbec.

„Pokud rodiče u dětí sledují podezřelé projevy, měli by lékaře
upozornit a my bychom měli to dítě důkladně vyšetřit,“ zaznělo také
od Romana Prymuly.

Paní Candigliota vzpomněla příkladu paní, se kterou mluvila. Její dítě
má ochrnutou polovinu obličeje a prokazatelně tam existuje spojení s
očkováním. „Bylo to po hexavakcíně,“ prozradila Candigliota. Šebková
připustila, že některá rizika existují. „Nikdo nevylučuje, že
očkování může mít závažné nežádoucí účinky,“ uznala. Musíme
však mít také na paměti, že očkování v maximální možné míře
eliminuje onemocnění zdravých dětí obrnou. Vakcíny uspěly v boji proti
černému kašli a tak podobně.

Ani tady ale Ludmila Eleková nezůstala stranou. Po očkování proti obrně se
vám prý může stát, že onemocníte kvůli tomuto očkování.

Individuální plány rozmetají systém

Ve vysílání došlo také na rizika spojená s očkováním proti spalničkám.
Šebková poznamenala, že děti do pěti let věku mají vyšší
pravděpodobnost komplikací při této nemoci. Proto je dobré proti
spalničkám očkovat. V Německu k podobným komplikacím a úmrtí dítěte
před pár lety došlo a Německo tedy není právě daleko od nás. Eleková se
domnívá, že by některým dětem možná pomohlo, kdyby nebyly očkovány a
prodělaly spalničky. „Pro některé děti by to možná bylo lepší. Když
máte zdravé děti, dobře živené, tak spalničky prodělají v podstatě
jako běžnou dětskou nemoc,“ konstatovala Eleková.

Slovensky hovořící lékař z publika se v jistou chvíli neudržel. Existují
jasná data o tom, že se spalničky mohou posunout až k zápalu mozkových
blan, a to je velký problém.

Jílková také položila otázku, zda by bylo možné snížit počet
očkování. Z publika rovněž zaznělo, že by pro každé dítě mohl být
stanoven individuální plán očkování. Lékařka Šebková však tuto výzvu
rozmetala. Dovedete si představit, že třeba 100 tisíc dětí bude mít
individuální plán? Bylo by to krásné a ten systém by to úplně rozmetalo,“
poznamenala ironicky.

Pozor na média hlavního proudu, protože...

Nakonec došlo i na očkování proti chřipce. Eleková toto očkování
nedoporučuje, protože jeho účinnost je pochybná. Následně znovu zazněl
varovný hlas z publika staršího pána. „Česká vakcinologická společnost
si zaplatila kampaň na ovlivnění novinářů. Této kampaně se zúčastnilo
šestnáct novinářů z ČTK i z Českého rozhlasu,“ uvedl pán sedící v
publiku. „To je ale velmi silné obvinění, máte na to důkazy?“ ptala se
Jílková. „Je třeba, aby česká společnost věděla, že je proudem
hlavních médií ovlivněna,“ doplnil pán.

Předseda České vakcinologické společnosti profesor Roman Prymula ale
kontroval, že si jako předseda této společnosti žádnou takovou kampaň
neobjednal, ani neví o tom, že by to někdo udělal. Faktem ovšem také je,
že se někdy nepodaří trefit kmen chřipkového viru a pak je účinnost
očkování slabá. V některých letech může být očkování na úrovni 60 i
70 procent, a to není málo.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Cynický bastard, co prodává nenávist. Jindřich Šídlo sepsal politický
příběh doktora Sládka

V devadesátých letech minulého století ukázal zakladatel radikální
pravice v Česku Miroslav Sládek, že politickou práci zvládl na jedničku. O
čtvrt století později sice Sládek už není tak výrazným politikem, ale to,
co hlásá, už není považováno za opovrženíhodné. Útočí na Romy, na EU,
na uprchlíky a na jiné politiky. Další politici jeho recept přebírají. A
stačí to dokonce k tomu, aby si člověk mohl stoupnout vedle prezidenta
republiky Miloše Zemana.

Před lety Miroslav Sládek přesvědčoval lidi, že musí čelit celé řadě
hrozeb – nepracujícím Romům, sudetským Němcům a tradičním politikům,
kteří nedokážou řešit jejich problémy. Nepřipomíná vám to slova
některých dnešních politiků, třeba Tomia Okmaury? Jindřich Šídlo v
pátečních Hospodářských novinách tvrdí, že se Sládek znovu vrací na
scénu.

„A vlastně vůbec nemusí měnit svůj zájezdní program, v němž dokázal
během pár minut říct lidem na náměstích, kdo všechno je ohrožuje:
Romové, sudetští Němci, migrace, EU, NATO, tradiční politici a jejich
strany – tehdy to byl extrém, od něhož se patřilo štítivě odtáhnout.
Dneska se s tím dá dostat na státní svátek na jedno pódium s prezidentem
republiky,“ upozorňuje Šídlo. Novinář v této souvislosti připomíná,
že na počátku 90. let minulého století Miloš Zeman věděl, že bude muset
s Miroslavem Sládkem zabojovat o voliče. Říkával tehdy, že „republikáni
jsou jen zdivočelí sociální demokraté“, doplňuje Šídlo s tím, že to
znělo docela vtipně.

Co Sládkovi zlomilo vaz? Ve druhé polovině devadesátých let vyšlo najevo,
že si z poslanecké práce a z peněz svých poslaneckých kolegů v podstatě
vybudoval malou rodinnou firmu. Jeho spolustraníci mu např. odváděli část
platů.

Ačkoli padl, neznamená to, že není nebezpečný. „Sládek byl skutečně
nebezpečný cynický bastard, který pohrdal svými voliči a vždy v
dokonalém obleku obklopen holohlavou ochrankou jim přivážel čistou
nenávist,“ varuje autor.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Herečka Gregorová: Uprchlíky nepřijímat, nejsme bohatá země.
Nepřichází k nám inteligence

Česká herečka slovenského původu Hana Gregorová, která byla manželkou
populárního herce Radoslava Brzobohatého, poskytla ParlamentnímListům.sk
exkluzivní rozhovor. V něm se mimo jiné vyjádřila i k migrační krizi.

„Velmi těžko se v tom orientuji, neboť média mají obrovskou moc. Přejela
jsem několikrát přes rakousko-maďarskou hranici, rakousko-slovenskou hranici,
maďarsko-slovenskou hranici a neviděla jediného migranta. Ani jednoho. Vím,
že je to určitě strašný problém, neboť sem nepřichází inteligence.
Přichází sem kdekdo, to je pochopitelné, ale já osobně jako matka bych si,
pokud bych neuměla plavat, nesedla na gumový člun a nepustila se s pěti
dětmi na širé moře,“ řekla Gregorová k migrační krizi. Podle svých
slov by raději za ty peníze, které investuje do převaděčů, investovala do
nového domova o 500 kilometrů dále. „Považuji to za strašný hazard a
určitou jednoduchost těch lidí. Pochopitelně si myslím, že je tu možnost,
že s těmito chudáky se do Evropy dostanou i lidé, kteří sem jdou za
úplně jiným účelem,“ dodala.

Původní text ZDE.

V případě, že by se Gregorová měla rozhodnout mezi politikou slovenského
premiéra Roberta Fica, který nechce přijímat uprchlíky, a německé
kancléřky Angely Merkelové, jež je naopak vítá, vybrala by si Fica. „My
přeci nejsme bohatou zemí. , abychom mohli otvírat náruč, když máme
problémy sami se sebou,“ uvedla herečka, jejímž prvním manželem byl
jordánský lékař muslimského vyznání. „Neměli jsme s tím nikdy
žádné problémy,“ podotkla. „Celá jeho rodina byla muslimská, ale já
jsem tam normálně připravovala Vánoce se stromečkem, dárky. Všichni to
bez problémů respektovali a bylo to v pohodě,“ řekla.

„Ti extremističtí muslimové, kteří existují, tak to je jen na základě
toho, že naverbují jednoduché primitivní lidi, kteří si myslí, že si
zlepší život. Takových jsme tu už ale měli,“ dodala s tím, že každé
náboženství je v určitém smyslu dobré, jen nesmí být extremistické.

Gregorová následně zhodnotila i situaci v Česku a Slovensku po rozdělení
Československa. „Myslím si, že strašně moc věcí po roce 1989 je
dobrých, zdá se mi však, že se zhoršily mezilidské vztahy. Dnes je
hlavním krédem každého se hnát za penězi a trošičku se ztratila
skutečná přátelství a lidské hodnoty. Lidé jsou méně citliví,“
podotkla. Domnívá se zároveň, že vzájemné vztahy mezi Čechy a Slováky
jsou po rozpadu zemí srdečnější. Obě dvě země zároveň považuje za
svůj domov.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist