Question:
Pro rok 2018 vědci předpovídají ohromný nárůst mega-zemětřesení díky
zpomalení rotace planety

Vědci varovali, že během roku 2018 dojde po celé planetě k ohromnému
nárůstu smrtonosných zemětřesení. Ti si totiž myslí, že zpomalení
rotace Země, by mohlo vyvolat mega-otřesy schopné zabít desítky a stovky
tisíc lidí.

Theguardian.com hlásí: Ač jsou takové fluktuace rychlosti zemské rotace
maličké – kdy změny délky dne jsou v milisekundách – tak by stejně
mohly mít důsledky v uvolnění ohromných množstvích podzemní energie, jak
oni tvrdí.

Vazbu mezi rotací Země a seismickou aktivitou vytáhl minulý měsíc odborný
článek od Rogera Bilhama z University of Colorady v Boulder a od Rebeccy
Bendick z University of Montana v Missoula prezentovaný na výročním
shromáždění Americké geologické společnosti.

„Korelace mezi rotací Země a zemětřesnou aktivitou je velice silná a
naznačuje, že příští rok dojde k nárůstu počtů intenzivních
zemětřesení,“ řekl Bilham minulý týden Observer.

Bilham s Bendick se ve své studii podívali na zemětřesení s magnitudou 7 a
vyšší, k nimž došlo od roku 1900. „Mohutná zemětřesení se
zaznamenávají už více než století, a to nám dává dobrou evidenci pro
naši studii,“ řekl Bilham.

Zjistili pět období, kdy docházelo k významně vyšším počtům ohromných
zemětřesení v porovnání s jinými časy. „V těchto obdobích docházelo
k 25 až 30 ohromným zemětřesením ročně,“ řekl Bilham. „Ve zbytku
času byl průměrný počet kolem 15 velkých zemětřesení ročně.“

Tito výzkumníci tedy hledali korelace mezi těmito obdobími intenzivní
seismické aktivity a dalšími faktory, a zjistili, že když se mírně
zpomalí zemská rotace, tak pak přijdou období nárůstu počtů
zemětřesení. „Rotace Země se mírně mění – o milisekundy za den
během nějaké doby – a atomové hodiny to velice přesně změří,“ řekl
Bilham.

Bilham s Bendick zjistili, že docházelo k asi pětiletým obdobím, kdy se
rotace Země v takové míře zpomalila během minulého jeden a půl století
několikrát. Kriticky důležité je to, že po těchto obdobích přišla
období, kdy počet intenzivních zemětřesení narostl.

„Funguje to férově,“ řekl Bilham. „Země nám nabízí pět let
dopředu upozornění o budoucích zemětřeseních.“

Tato vazba je teď zvláště důležitá, protože zemská rotace začala s
jedním ze svých periodických zpomalení před více než čtyřmi roky. „Závěr
z toho je jasný,“ řekl Bilham. „Příští rok bychom měli zažít
významný nárůst počtu zemětřesení. Letos jsme to měli poklidné. Zatím
jsme měli jen asi šest velkých zemětřesení. Od roku 2018 by jich snadno
už mohlo být 20.“

Přesně není dosud jasné, jak je délka dne se těmi zemětřeseními
provázána, ač vědci mají podezření, že mírné změny v chování
zemské kůry by tento jev mohly způsobovat.

Navíc je těžké předpovědět, kde tato dodatečná zemětřesení propuknou,
ač Bilham říká, že zjistili, že většina mohutných zemětřesení v
reakci na tyto změny délky dne se zjevně objevuje kolem rovníku. V
tropických oblastech Země žije asi jedna miliarda lidí.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Plačící ČT, pomatený Schwarzenberg. Zdeňka Zbořila po zvolení Trumpa
rozesmála představa o Stropnickém a neunikl ani Václav Moravec

ROZJEZD ZDEŇKA ZBOŘILA Vítězstvím Donalda Trumpa v prezidentských volbách
nevypukne ve Spojených státech světová revoluce, nerozloží se tamní
ministerstvo zahraničí, nezanikne Pentagon, ani CIA sama sebe nerozpustí, jak
by se mohlo zdát z truchlivých reakcí u nás i ve světě. Politolog Zdeněk
Zbořil upozorňuje, že nový prezident přece nebyl zvolen jen Američany,
kterým nerozumíme, jak se nás snaží přesvědčit Madeleine Albrightová.
Komentuje také Junckerova i Halíkova pohrdlivá slova na adresu čerstvě
zvolené hlavy USA včetně plechové populistické tlamy.

Zvolení Donalda Trumpa 45. prezidentem Spojených států zaskočilo i bývalou
ministryni zahraničí této světové velmoci Madeleine Albrightovou. Šéfka
americké diplomacie ve druhém funkčním období Billa Clintona zavítala hned
dva dny po volbách do Prahy a při besedě se studenty Univerzity Karlovy
přiznala, že nerozumí tomu, proč se to stalo, protože Hillary Clintonová
byla nejpřipravenější člověk na to stát se prezidentem a opravdu to
uměla. „Myslím, že svět neskončil, ale věci se budou vyvíjet trochu
jinak. To, co se děje teď, jsme nepředvídali. Mysleli jsme, že Brexit se u
nás stát nemůže,“ pronesla před studenty. Vysvětlení hledala v tom, že
se lidé báli, a když se lidé bojí, tak podle ní dělají něco jiného,
než si člověk myslí, že budou dělat, tedy že nezvolí Trumpa prezidentem.

Otřesení byli i lidé z okolí prvního českého prezidenta Václava Havla, s
nímž si pražská rodačka vždy tak notovala. Exministr zahraničí Karel
Schwarzenberg nyní očekává ve světě politické zemětřesení. „Svět,
jak ho známe, skončil,“ komentoval na Twitteru výsledky voleb bývalý
český velvyslanec v USA a ředitel Knihovny Václava Havla Michael Žantovský,
jenž debatu s Albrightovou na půdě UK moderoval. „Michael Žantovský
mluvil o světě, který skončil ještě dřív, než se setkal s Madeleine, a
zřejmě dřív, než od ní dostal noty. Ale polibek, který ji dal ve slavné
velké stodevítce, dnes myslím v čísle 116, na Filozofické fakultě byl
upřímný. Avšak hlavní účinkující, pozvaná mimo jiné i k 17. listopadu,
aby pomáhala zachránit demokracii v České republice, přiletěla nějak
příliš brzy. Hned jak skončily volby a možná ještě dřív, protože se
jako mnoho jejích demokratických kolegů zmýlila ve svých očekáváních,“
uvádí pro ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.

V USA ke světové revoluci nedojde a Hermanova „teta“ asi nepřijede

Myslí si, že ani prohlášení Karla Schwarzenberga a jeho poplašná zpráva
o „politickém zemětřesení“ není hodna jeho funkce předsedy
Zahraničního výboru Poslanecké sněmovny, jeho věku a diplomatických
zkušeností nejen jeho, ale celého jeho slavného rodu. „Snad tuto
pomatenost způsobila jen ona zklamaná očekávání nebo dokonce, jak se dnes
žertuje, zklamání z toho, že ´Hermanova teta sedmnáctého nepřijede´,
ačkoli přijela, anebo vědí oba víc než my tady dole. Třeba že v USA
začne ´světová revoluce´, nebo se rozloží State Department, zanikne
Pentagon a sama sebe rozpustí CIA. Já si myslím, že k tomu nedojde, ani
kdyby se Kremlin Watch a Evropským hodnotám nepodařilo najít všechny
Putinovy agenty v Praze nebo dokonce i ve Středočeském kraji,“ utahuje si
politolog z těch, pro něž je Trumpovo zvolení téměř životní tragédií.

Očekává se, že nástupce Baracka Obamy v Bílém domě by mohl změnit
vztahy USA s Ruskou federací. Ovšem není vůbec jisté, jakým směrem by to
mělo být. Mezi republikány, jejichž kandidátem byl, je mnoho těch, co by
vůči Rusku byli co nejtvrdší. Na druhou stranu Trump před volbami
prohlásil, že by USA měly uznat ruskou anexi Krymu, pokud by to vedlo k
lepším vztahům s Moskvou a silnější spolupráci v boji proti teroristům z
Islámského státu. Už po svém zvolení navíc Donald Trump přiznal, že
jeho pohled na situaci v Sýrii se velmi odlišuje od názoru mnoha jiných
lidí. „Pokud bojujete proti Sýrii, když ta bojuje s IS, tak pomáháte
Islámskému státu,“ vysvětlil budoucí prezident a dodal, že je načase
přestat bojovat proti Rusku a Sýrii, a přiklání se k ukončení podpory „umírněné“
syrské opozice.

O americké zahraniční politice nerozhoduje vždy jen prezident

„Představa, že americký prezident autoritativně rozhoduje o americké
zahraniční politice, je přece jen naivní. Má sice pověstný prst na
spoušti Armagedonu, ale ´válka proti terorismu´ mu brání dělat něco bez
souhlasu Pentagonu a CIA. Také svůj vztah k Ruské federaci nebo Čínské
lidové republice si nebuduje jen v Bílém domě obklopen svými příbuznými.
Jako pragmatik ví, že Spojené státy se nemohou neustále konfrontovat s
třeba jen regionálními velmocemi a nemůže příliš spoléhat na Evropskou
unii, jejíž nevolené elity ho nemají rády. Zejména na vztahu nového
prezidenta a NATO uvidíme, jak dlouho vydrží předvolební sliby, protože si
nedělejme iluze, Donald Trump bude umět zapomínat stejně rychle, jako
zapomínají ti ´demokraticky zvolení´ na celém světě,“ poznamenává
Zdeněk Zbořil.

Rozhodnutí amerických voličů by mohlo mít dopad i na Českou republiku,
protože oživilo otázku vybudování protiraketové obrany u nás a v Polsku.
Lidé z Trumpova okolí totiž na toto téma během kampaně několikrát
zavedli řeč, ať už to byl bývalý starosta New Yorku Rudy Giuliani nebo
viceprezident Mike Pence. Mohli bychom se tak vrátit do dob, kdy česká
společnost za Topolánkovy vlády intenzívně prožívala možnost výstavby
amerického radaru v Brdech, který by byl součástí takzvaného jaderného
deštníku, a toto téma štěpilo jak politickou scénu, tak veřejnost. „Bylo.
by vzrušující, kdyby pan ministr obrany Stropnický a jeho příbuzní
Zelení, kteří se tak snažili vytvořit z Brd zelenou oázu uprostřed
České republiky, ji teď museli likvidovat a zřizovat na stejném místě ´vojenský
prostor´,“ poukazuje politolog, že tentokrát by v ostrém střetu byli i
otec a syn Stropničtí.

Kdyby se generálové dohodli, radaru v Brdech by žádní politici nezabránili

Přiznává, že neví, jak to bylo za první republiky, ale za okupace, po roce
1945 a dokonce ani po 1989 se nikdo nikoho neptal, zejména těch místních,
zda chtějí, nebo nechtějí vojáky s jakoukoli výzbrojí na území asi 50
km od Prahy. „A kdyby se američtí generálové nebo i s těmi ostatními v
NATO rozhodli, neznám v České republice politickou sílu, která by jim v tom
mohla, nebo dokonce chtěla zabránit. A Česká televize by jistě byla první,
která by nám sdělila, že si to všichni budeme rádi muset nechat líbit.
Nechtěl bych ale strašit, tak jako republikáni strašili světovou a jadernou
válkou, byla to rétorika, která měla oslabit demokratického prezidenta a
kdo ví, kde ti neukojení američtí generálové budou chtít a v jakém
rozsahu začít. Ty zastaralé moderní zbraně už není možné někomu prodat
nebo předat, ty lze jedině ´spotřebovat´. A plánovačů, jak to udělat,
je v Americe, dá se říct, skoro nadbytek,“ říká pro ParlamentníListy.cz
Zdeněk Zbořil.

Hned první noc po volbách obsadily tisíce Newyorčanů ulice Manhattanu a
skandovaly hesla zaměřená proti Donaldu Trumpovi, v sobotu vyšly do ulic New
Yorku, Chicaga a Los Angeles opět desetitisíce Američanů, podle nichž
budoucí prezident ohrožuje jejich občanská a lidská práva. „Nejen naše,
ale i některá americká média ucítila příležitost se zase jednou na
nějaké dramatické události přiživit. Někdy se sice zmýlila a ukazovala
před domy Donalda Trumpa shluky lidí taktak tisícové. A pokud se zdají
čtyři tisíce lidí v New Yorku početnou demonstrací, pak je jen přání
otcem myšlenky. Zajímavé by bylo zjistit, kolik těch protestujících a
zejména ´mladých´ volilo a kolik jich na to pro ´různá jiná
zaměstnání a zábavy´ zapomnělo,“ upozorňuje politický analytik.

Trump nebyl zvolen jen Američany, kterým dle Albrightové nerozumíme

V té souvislosti si všímá „hnutí za odtržení“ na západním
pobřeží, o kterém některé politické fikce o zániku USA, sepsané a
vydané už v 70. letech minulého století, předpokládaly, že bude centrem
revoluce. „Tehdy se sice mluvilo jen o ´liberálech a negrech ve Washingtonu´,
kteří mají být smeteni, ale nenávist, když se jí naučíme, si svůj cíl
najde snadno a kdekoli. Vzhledem k současnému výkladu americké ústavy je
sice nemožné uspořádat referendum o vystoupení ze svazku USA, ale kdyby
přišla pomoc ze zahraničí, třeba od nás, z Evropské unie, kde máme
Donalda Trumpa ještě méně rádi než někteří Američané, mohlo by. se to
třeba podařit. ´Zelení mužíčci´ z EU, inspirovaní Kyjevem, by mohli
dobýt třeba Los Angeles, někoho na nějakém náměstí zastřelit a ve
Washingtonu by se mohli začít zamýšlet, jak to udělat s autonomií
španělsky mluvících Američanů. Také členové Evropského parlamentu by
tam mohli obhlédnout situaci a informovat nás, jak je to tam na Západě s tou
svobodou a demokracií doopravdy,“ bere Zdeněk Zbořil protesty proti
Trumpovi s velkou nadsázkou.

Ve volební kampani dával republikánský kandidát najevo, že se bude mnohem
víc než jeho předchůdci zajímat o samotné Spojené státy a především
jeho obyvatele ze zchudlých průmyslových oblastí než o dění v daleké
cizině. Proto se s napětím čeká nejen na to, jaké vztahy hodlá nastolit
vůči Ruské federaci, ale i Čínské lidové republice. „Donald Trump
přece nebyl zvolen jen ´Američany, kterým nerozumíme´, jak se nás snaží
přesvědčit Madeleine Albrightová. Už během předvolební kampaně testoval
a vybíral své potenciální spolupracovníky. Je ale také pravda, že i ve
Spojených státech jsou předvolební sliby pěna dní,“ připomíná
politický analytik.

S kritikou se ozval Juncker, co zná střední a východní Evropu jen z letadla

„A pokud jde o ČLR a Ruskou federaci, tak to je vysoká úroveň americké
zahraniční politiky, o níž nerozhoduje dalajláma, ale sbory expertů a
praktiků, kteří jednak vymýšlejí, jednak ji dělají. A často se také
neumějí dohodnout. A navíc, k avantýrám jednoho ministra, respektive
státního tajemníka, sice čas od času dochází, ale obvykle to znamená
konec jeho politické kariéry a odchod na nějakou méně významnou univerzitu.
Vztah ke zmíněným velmocem a vlastně k celé tichomořské oblasti je
natolik vážný, vždyť se o něm mluví a píše skoro třicet let, že se o
něm nelze rozhodnout v několika dnech, týdnech, měsících, ani kdyby
americkému prezidentovi radil u nás nejpopulárnější think tank,
podporovaný českým ministrem zahraničí i Českou televizí,“ tvrdí
Zdeněk Zbořil.

Nad vítězstvím Donalda Trumpa nejásaly evropské politické špičky, ale
většinou své pocity zahalily do diplomatického vyjádření. To předseda
Evropské komise Jean-Claude Juncker si nebral servítky, když prohlásil, že
Donald Trump je hrozbou pro vztahy mezi Evropou a Amerikou. „Budeme muset
zvoleného prezidenta naučit, co to Evropa je a jak funguje,“ řekl Juncker.
s tím, že Američané obvykle o Evropu nejeví žádný zájem. „Myslím,
že ztratíme dva roky, než Trump podnikne poznávací zájezd po světě,
který nezná,“ dodal s tím, že názory vítěze prezidentských voleb. na
světový obchod, klimatickou politiku či bezpečnost Západu vyvolávají
pochybnosti. „Možná že nový americký prezident toho ví o Evropě a Rusku
víc, než si Jean-Claude Juncker, který zná střední a východní Evropu, s
prominutím, jen z rychlíku a možná jen z letadla, myslí,“ míní
politolog.

Od nového prezidenta se čeká politika proti přebujelému sociálnímu státu

„Toto veleznámé prohlášení pana předsedy Evropské komise je velkou
směsí arogance, velkohubosti a ignorance člověka, neschopného sebereflexe a
uzavřeného do evropského akvária většinou stejně, nebo hodně podobně
smýšlejících osob. Ten člověk si snad vůbec neuvědomuje, že nemá jen
´dělat politiku´, ale i reprezentovat myšlenku evropské integrace, které
během posledních dvou let zasazuje ránu za ranou. Hlavně si za svého
působení v čele Evropské komise vytvořil nepřátele hned v několika
zemích, a dokonce i v institucích Evropské unie, kde mu jsou dnes loajální
i evropští byrokrati jen do výše svých platů. Možná že ani netuší,
jak mnoho lidí v Evropě si myslí, že ´kdyby byl včera odešel, už by
dávno bylo pozdě´,“ komentuje Zdeněk Zbořil jeden z mnoha Junckerových
neomalených výroků.

Zazněly už také komentáře, že zvolení Donalda Trumpa americkým
prezidentem by mohlo podpořit evropské politiky, jako jsou nizozemský Geert
Wilders, rakouský Norbert Hofer či předsedkyně Národní fronty Marine Le
Penová, jíž dokonce průzkumy přičítají vítězství v prvním kole
prezidentských voleb ve Francii na jaře příštího roku. „Určitě by to
takový efekt mohlo mít. Nikdo si sice nedovoluje tvrdit, jakou nový americký
prezident bude dělat politiku, ale domnívají se, že, jak řekl exprezident
Sarkozy v sobotu ve francouzské televizi, bude jistě proti přebujelému
sociálnímu státu, na úkor těch, kteří nechtějí pracovat. To je ovšem
jen francouzská nebo možná i rakouská verze nikoli Trumpova volebního
programu, ale jeho hesel,“ upozorňuje politolog.

Halíkova plechová populistická tlama se stala hlavou Spojených států

„Například heslo Amerika First je populárnější než povídačky v
televizních diskusích a jistě je v evropských zemích zamýšleno jako
zbraň proti zdivočelé Evropské unii. Ve Francii se hodně mluví o
vítězství Marine Le Penové, ale jen v prvním kole. Proti ní budou stát
hned tři kandidáti, kteří jistě nebudou na hlavu poraženi a jejich voliči
budou v druhém kole pro Marine těžkými soupeři. Zda existuje přímá
spojitost mezi Trumpových zvolením americkým prezidentem a evropskými
politiky, kterým jsme si zvykli nerozumně nadávat do ´populistů´, nechci
takto rychle rozhodnout. Ale určitě jim a jejich voličům přidalo na
sebevědomí a odvaze postavit se rozhodněji než dosud proti tomu, co
považují ve svých zemích za zlořád,“ konstatuje pro ParlamentníListy.cz
Zdeněk Zbořil.

Pro české obdivovatele Spojených států se zvolením Donalda Trumpa zhroutil
svět, což moderátoři, zpravodajové i redaktoři České televize a její
tradiční hosté v mimořádném středečním vysílání pod názvem
Americká volební noc skoro oplakali. Nebude pro ně snadné vyrovnat se s tím,
jakého prezidenta si zvolila země, k níž vždy tak nekriticky vzhlíželi.
Mezi ty, kteří měli pro čerstvě zvolenou hlavu státu vždy jen slova
pohrdání, patří i teolog Tomáš Halík, jenž po jednom návratu z USA pro
Český rozhlas označil Trumpa za plechovou populistickou tlamu. „Už ty
první reakce Michaela Žantovského, Karla Schwarzenberga, pana Marjanoviče a
hned několika účinkujících v České televizi, které máme tak rádi,
zněly jako to shakespearovské ´Hvězdy, domluvil jsem s vámi´,“ poukazuje
politický analytik.

Heslo o prezidentovi, který není můj, známe z pražských demonstrací

Tak trochu „prokoktané“ mu také připadlo už zmíněné vystoupení
Madeleine Albrightové na půdě Filozofické fakulty Univerzity Karlovy, které
bylo původně zcela jistě zamýšleno jako oslava Hillary Clintonové. „To
soudím alespoň podle toho, co jsme mohli vidět v televizním záznamu. Ale
neobávám se, že by se někdo odvážil zeptat těch, co tak pohrdlivě o
Donaldu Trumpovi mluvili, zda jejich výroky, včetně těch
nejvulgárnějších, nevyvolávají odpor k nim samotným. Stejně jako ta
arogance amerických médií a dokonce i to heslo ´Trump není můj prezident!´
– tak dobře nám známé z pražských demonstrací – snižuje úroveň
jejich dobré-nedobré pověsti, která už možná dávno před touto
událostí nebyla vysoká. Jen si to nechtěli přiznat, zejména ti, kteří od
roku 2001 žili ve vatě České televize,“ podotýká Zdeněk Zbořil.

Svou pozornost poté obrací k domácímu dění, z něhož největší
pozornost poutalo rozhodnutí premiéra Bohuslava Sobotky nahradit ministra
zdravotnictví Svatopluka Němečka ředitelem motolské nemocnice Miloslavem
Ludvíkem a Jiřího Dienstbiera poslancem Janem Chvojkou. „Nejsem schopný,
snad kromě pana Diestbiera, posoudit schopnosti a způsobilost odvolaných i
jmenovaných. Předpokládám, že jde o pokus před volebním sjezdem ČSSD na
jaře 2017 nějak upravit poměry ve straně, a částečně i na vládní
úrovni. To, že si Bohuslav Sobotka ´chce upevnit pozici´, jak toto jeho
rozhodnutí charakterizují někteří komentátoři, je nic neříkající.
Proč by neměl? Zejména když volby do krajských zastupitelstev a části
Senátu nedopadly dobře. A záleží jen a jen na předvídavosti pana Sobotky,
zda se mu to podaří,“ domnívá se politolog.

Němeček byl v minovém poli české politiky, s Dienstbierem to bylo lehčí

Proti Němečkovu odvolání se v ČSSD objevily i nesouhlasné reakce, protože
ministr zdravotnictví podle spolustraníků nepracoval špatně, svou agendu
zvládal. Navíc prý jeho odvolání bude vodou na mlýn Andreji Babišovi,
který už tři roky poukazuje na to, že ministr svůj resort neřídí a že
se nechová transparentně. To Jiřího Dienstbiera nikdo nehájil, a tak se do
toho pustil sám. „V ministerské ruské ruletě po mém odvolání volají
pučisté z Lán Tejc a Zimola + pražská mafie – pračka peněz Poche a
podvodník Březina. Nová krev?“ napsal na twitter. Prezident Miloš Zeman v
neděli vyjádřil s návrhy předsedy vlády souhlas s tím, že se sejde s
ministrem zdravotnictví Svatoplukem Němečkem, aby mu poděkoval za vykonanou
práci, a poté přijme jeho nástupce Miloslava Ludvíka. Přijme také
kandidáta na ministra pro legislativu Jana Chvojku, o jeho předchůdci nepadlo
ani slovo.

„Ministerstvo zdravotnictví je opravdu jakési minové pole české politiky.
Je to zřejmé nejen z pohledu na kapitoly státního rozpočtu, které se
tohoto rezortu týkají, ale i z neuvěřitelného počtu šéfů rezortu,
které si od roku 1990 už ani nepamatujeme. O jeho záludnosti svědčí i
různé skandály spojené s financováním zdravotnictví obecně a některých
nemocnic zvlášť. A také až příliš velký počet lékařů aktivních v
politice na celostátní i krajské úrovni. Pokud bych si mohl dovolit mluvit o
panu Němečkovi na základě jeho mediálních vystoupení, řekl bych, že
působil jako pracovitý odborník, který se dostal do sporu s ministrem
financí a nedokázal, nebo nemohl se s ním dohodnout. A pokud se premiér
musel rozhodnout mezi Andrejem Babišem a ministrem zdravotnictví, nemohl
jednat jinak. S Jiřím Dienstbierem to bylo zřejmě jednodušší,“ tuší
Zdeněk Zbořil.

O Horáčkovi nevypovídá nic, jestli je pravicový, ale s kým se kamarádí

V Otázkách Václava Moravce uvedl premiér Bohuslav Sobotka, že kdyby měla
ČSSD vybírat ve druhém kole prezidentské volby mezi Milošem Zemanem a
Michalem Horáčkem, podpořila by hodnotově bližšího kandidáta, a tím
není Horáček. Podle něj je prý Miloš Zeman v řadě ohledů stále
blízký sociální demokracii. Připomněl také, že sociální demokracie
podpořila nynějšího prezidenta ve druhém kole historicky první přímé
volby proti Karlu Schwarzenbergovi. Ještě dodal, že záleží na hodnotové
orientaci kandidáta a Michal Horáček se profiluje spíše jako pravicový
kandidát. Těžko říci, komu z voličů chtěl zatím jediný oficiálně
ohlášený kandidát na prezidenta imponovat tím, když se pochlubil, že si
vsadil sto tisíc korun na vítězství Hillary Clintonové.

„Nemusíme se s panem Sobotkou přít, zda je pan Horáček pravicový, nebo
levicový kandidát. To o něm nic nevypovídá. Také by mohl být
středo-pravicový, nebo středo-levicový. Lepší by bylo, kdybychom třeba
věděli, že je katolík a kamarádí se s Tomášem Halíkem, kardinály Dukou
nebo Vlkem, anebo evangelík a má blízko k rodině Michaela Kocába. Takhle je
to pravý-levý jen nadávka, nebo pochvala. Vyberme si, co chceme. Samozřejmě
je snadné říci o bývalém předsedovi ČSSD, že je tak nějak ´levicový´,
a tak trochu naznačit, že spolu skoro dobře vycházejí. Nic to nestojí a
některým lidem se to docela dobře poslouchá. A pokud jde o těch prohraných
sto tisíc, pan Horáček je hráč a sázkař a peníze na to má. Možná že
mu to dokonce v zemi, kde se ročně prosází okolo sta miliard, přidá na
popularitě, sice takové polosvětské, ale přece jen popularitě,“
poznamenává Zdeněk Zbořil.

Blamáže ČT Moravec nevidí, stejně jako Němcová břevno v oku svém

V OVM došlo v souvislosti s prezidentskými volbami ve Spojených státech i na
Miloše Zemana, který podpořil Donalda Trumpa před volbami a po volbách jeho
zvolení uvítal. Zmiňoval se jeho útok na velvyslance USA Andrewa Schapira,
že se nezúčastnil oslav státního svátku na Hradě. Brzy se však ukázalo,
že neříkal pravdu. Prezident se následně omluvil s tím, že dostal
špatnou informaci od hradního protokolu. Václav Moravec k tomu podotkl, že
to není zdaleka první přešlap spolupracovníků Miloše Zemana. „Koluje
vtip, že se Kancelář prezidenta republiky přejmenuje na Amatéry s.r.o.
Máme si na to zvyknout?“ ptal se moderátor. Podle Miroslavy Němcové,
která byla spolu s premiérem hostem první hodiny vysílání, bychom si na to
zvykat neměli, protože informace v těchto přešlapech pronikají i za
hranice. Podobné přešlapy Hradu je podle jejího názoru nutné kritizovat.

„Ten přímý přenos z Vladislavského sálu jsem sledoval. Pan velvyslanec
Schapiro seděl trochu dál, vzadu, a zdálo se mi, že ani neseděl mezi členy
diplomatického sboru. Kamera ČT jej zaznamenala, dokonce i s jeho chlapeckým
úsměvem. Docela dobře rozumím tomu, že po mediálním běsnění, kdo na
Hrad přijde, nebo nepřijde, si někdo z protokolu neuvědomil, že hosté
nebyli všichni na svých místech. Možná, že když už v Otázkách nebyl
pan prezident, mohla se paní Němcová také zeptat, jak to bylo při podobné
události předloni, kdy se České televizi deset minut nedařilo nastartovat a
nasvítit. Možná to tentokrát zvládli bezchybně, ale na co všechno nemusí
Protokol Kanceláře prezidenta republiky myslet, když se k Hradu blíží
Česká televize. Konečně i paní Němcové bychom mohli připomenout její
protokolární účinkování v Akci Rath a biblické: ´Nehledej brvy v oku
druhého, nevidíš-li břevna v oku svém´,“ doporučuje Zdeněk Zbořil.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Kvůli omylu Google přišla Američanka o dům

Nepřesnost v servisu Google Maps připravila obyvatelku amerického státu
Texas o vlastní dům. Podle slov ženy zbourali stavbaři místo domu, který
měl jinou adresu, její vlastní dům, sdělil televizní kanál CNN.

Obě stavby jsou stejné, obě se nacházejí ve městě Rowlett, mají stejné
číslo, stojí ale v různých ulicích — Cousteau Drive a Kalypso Drive.

„Kvůli omylu Google teď nemám kde bydlet", prohlásila Lindsay Diazová.
Společnost Google se jí za svůj omyl omluvila.

„Google Maps skutečně vydal nesprávnou informaci o těchto domech. Oba domy
se na mapě nacházely v ulici Cousteau Drive. Problém jsme odstranili hned,
jakmile nás na něj upozornili", upřesnili ve společnosti.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Kyjev obvinil organizátory útoků v Bruselu z odpoutávání pozornosti od
Savčenkové

Poradce ministra vnitra Ukrajiny Zorjan Škirjak podezřívá organizátory
výbuchů v Bruselu z toho, že úmyslně provedli teroristické útoky v den
vyhlášení rozsudku nad Naděždou Savčenkovou. Napsal o tom v úterý 22.
března na své stránce na Facebooku.

„Výbuchy zazněly právě v den vyhlášení rozsudku nad Naděždou
Savčenkovou. Informace o tom měla být na prvním místě v řadě zpráv
všech světových informačních agentur, ale teď se hlavní zprávou staly
teroristické útoky v Belgii. Já osobně takovým náhodám nevěřím", řekl
Škirjak.

Poradce ministra také dodal, že teroristické útoky v provedení islámských
bojovníků mohly organizovat ruské tajné služby „na přímý pokyn Putina".
„Kreml je schopný všeho", došel k závěru Škirjak.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Musíme dospět, vláda bude proevropská. A pozor na všechny, kteří se
ohánějí lidem, rozohnil se ve věži Stropnický. Moravec, Fedor Gál a
Jacques Rupnik přikyvovali

Moderátor Václav Moravec v nedělních Otázkách Václava Moravce přivítal
ministra obrany Martina Stropnického (ANO), politologa Jacquese Rupnika a
sociologa a politologa Fedora Gála. Ten ocenil, že v Česku probíhá diskuse
o členství v Evropské unii. Možná je hysterická, ale probíhá.
Stropnický se obul do ODS. Tahle strana prý vztah k Evropské unii buduje
špatně. Jedním dechem také dodal, že musíme konečně dospět. Měli
bychom si prý dát pozor také na politiky, kteří se neustále ohánějí „lidem“.

Hned na úvod Moravec připomněl, že pravděpodobný příští premiér
Andrej Babiš (ANO) přesvědčuje svět, že je prozápadním politikem a jako
takový chce Česko udržet jak v EU, tak v NATO. Politolog Rupnik poukázal na
to, že Češi a Slováci mají zájem na evropské integraci a nelze je
srovnávat s vládami Polska a Maďarska.

„Česko a ještě výrazněji Slovensko dávají najevo, že chtějí být
součástí snah o evropskou integraci,“ podotkl Rupnik. „Sociální
demokraté i lidovci měli proevropskou orientaci. Dnes vidíme, že je situace
trochu jiná, a to, co mně chybělo ve volební kampani, byla otázka, kam
chceme patřit. Bohužel tahle debata se tu nekonala a uvidíme, co udělá
nová vláda, jestli bude pokračovat v původním trendu.“

„To, že probíhá diskuse, je normální. Kdyby nebyla diskuse, tak bych si
připadal jako zpátky v sovětské éře a nerozborné jednotě. Debata je
prostě normální. To, co mi nepřipadá normální, jsou postoje českých
elit,“ vypálil Gál.

„Tady je nějaká situace, je tu silně euroskeptická nálada, ale to
neznamená, že tu bude referendum o vystoupení z Unie, že Česko vystoupí z
Unie. Ta diskuse tu je, někdy je tvrdá, někdy je až hysterická, ale je,“
doplnil k tématu Gál.

Stropnický uklidňoval, že vidí Česko pevně zakotvené v EU, ale ta
euroskeptická nálada tu opravdu má své kořeny. „Vezměte si stranu,
která ve volbách skončila druhá. Ta před volbami říkala, že členství v
EU nemá alternativu. To je, jako kdybyste přišli k oltáři a řekli své
nastávající: no tak protože tu nikdo lepší není, tak ti řeknu ano. Ale
takhle se ten vztah nebuduje,“ zlobil se na ODS Stropnický.

Prozradil také, že se podílí na formování zahraniční politiky chystané
menšinové vlády a tato vláda bude proevropská.

„To však neznamená, že musíme opouštět Visegrádskou čtyřku. My bychom
měli konečně dospět a hledat programové koalice. S V4, se severskými
státy, ale i s velkými. Vezměte si, že dvourychlostní Evropa je realitou,“
doplnil Stropnický. Některé země jsou v Schengenu, některé nejsou,
některé mají euro, některé nikoli. Evropa je pestrá a dávat to do
jednoduchých přihrádek tak úplně nelze.

Gál však doplnil, že některá česká témata formulovaná v rámci EU jsou
směšná. „Říct, že nepřijmeme ani jednoho uprchlíka, je nesmysl. Říct,
že nechceme být součástí celoevropského řešení krize, je nesmysl. A
téma, které je opředené nejvíce mýty, tak to je směšné. Víte, kolik je
uprchlíků na Slovensku? Osmnáct. A víte, kolik je uprchlíků v Česku? Tak
asi 12. A jestli s tímhle tématem chceme nastolovat agendu v Evropě, no tak
to je nesmysl,“ rozčiloval se Gál.

Stropnický dodal druhý pohled. Povinné kvóty na přerozdělování
uprchlíků byly nesmyslné. Ukázalo se to už ve chvíli, kdy jsme přivezli
některé rodiny z Iráku na léčení a ony se ještě z Letiště Václava
Havla vydaly rovnou do Německa. „Nebo se nechaly vyléčit a pak se vydaly do
Německa. Nebo takové to video, kde přivezou uprchlíky do Švédska a oni ani
nechtějí vystoupit ven z toho autobusu, protože venku je sníh a zima,
zatímco v tom autobuse je teplo. No tak tohle se pak lidem vysvětluje špatně,“
podotkl Stropnický. A tím ani zdaleka neskončil.

„Víte, já jsem byl v Makedonii, v místě, kde byl uprchlický tábor. A
ptal jsem se těch Makedonců, jestli jim můžeme pomoct. A oni mi řekli: My
jsme tu měli šedesát uprchlíků, kterým jsme řekli, my jsem schopní vás
zaměstnat a vaše děti posílat do školy. Ale oni nám řekli ne, to je
dobrý, my si raději počkáme na to Německo. A to se zase lidem vysvětluje
špatně,“ zopakoval Stropnický.

Česko je prý solidární, není pravda, že by nebylo solidární. Stropnický
prozradil, že my v Česku léčíme pešmergy bojující proti islamistům.

Rupnik si vzal příklad z Francie. Tam zvítězil Emmanuel Macron s jasně
evropským tématem. Nemluvě o tom, že jeho hnutí postavené odspodu vedlo k
obměně klasických politických struktur. V poslaneckých lavicích usedli
noví poslanci z občanské společnosti. Podle Rupnika to může být určitou
nadějí pro Francii. Pokud půjde Andrej Babiš stejným proevropským směrem,
jak v Žižkovské věži naznačoval Stropnický, bude to podle Rupnika jen
dobře. Češi by si měli uvědomit, že jsou současně Češi i Evropané.

„Bylo to výborný,“ pochválil Gál Rupnika. „Děkuju,“ ozval se
okamžitě politolog se smíchem. „Ale mělo to jednu chybku,“ pokračoval
Gál. Je veliký rozdíl, jestli politik nastoluje nějaké pozitivní vize,
nebo se jen veze na negativních náladách. V Česku i na Slovensku prý často
platí to druhé, což je problém.

Pozor na politiky, kteří se ohánějí „lidem“

Stropnický varoval své kolegy politiky, že moc občas příliš stoupne do
hlavy. Tuto moc chtějí využívat i lidé, kteří velmi často používají
slovo „lid“. „Já jsem alergický, když někdo říká, že lid rozhoduje.
Kdyby to byla pravda, tak už tady žádný lid není, protože všichni
rozhodují,“ konstatoval Stropnický. Vždy, když nějaký politik mluví o
rozhodování lidu, současný ministr obrany prý vždy zpozorní.

Velmi opatrný by prý byl i při případném hlasování v různých
referendech. „Já jako občan nechci rozhodovat o věcech, kterým nerozumím.
Od toho jsem si zvolil politiky,“ doplnil místopředseda hnutí ANO. Proti
referendu jako takovému nic nemá, ale za jasně daných podmínek.

Rupnik okamžitě varoval, že každé referendum společnost rozdělí.
Nemluvě o tom, že lidé v referendech sice rozhodují o nějaké otázce, ale
lidé se při rozhodování nechávají ovlivnit celou řadou jiných otázek,
promítnou do hlasování své obavy a frustrace z jiných otázek, takže
nakonec vlastně nehlasují ani tak o původně položené otázce. Proto je
podle Rupnika referendum nebezpečným nástrojem.

Fedor Gál přidal ještě jedno varování. „Jestli už bylo řečeno, jakým
způsobem se tady projevuje práce ruských agentur. Oni nemají peníze, aby
mohli zbrojit tak jako Američani, ale ti internetoví trollové jsou prý
docela levní. „A funguje to, jak říká BIS,“ konstatoval Gál.

Čeští politici tady podle Fedora Gála zaspali v klíčové otázce. Sociolog
má za to, že málo chodí mezi lidi a málo s nimi debatují. „My děláme
tu politiku třeba tady,“ rozhlédl se Gál po studiu v Žižkovské věži.
„Ale bylo by dobrý jít do těch hospod a mluvit s těma lidma,“ apeloval
na české politiky. Na Slovensku prý prohrál nacista Kotleba jen proto, že
politici demokratických stran přišli mezi lidi a mluvili s nimi a postavili
se v přímé konfrontaci i těm jejich sympatizantům.

Podle Stropnického by se měla zlepšit i práce médií. Na novináře je prý
vyvíjen velký tlak, aby rychle vydali článek. Tyhle články se neověřují,
ale ty vydané články zase brzy zemřou. Prostě a krátce, na internet si
podle Stropnického může napsat skoro kdokoliv cokoliv.

„Já často dostávám na debatách dotazy ve stylu: na internetu jsem slyšel,
že... A na to já mám reagovat? Ten svět se v tomhle strašně změnil,“
posteskl si končící ministr obrany.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
„Podobné výmysly si budou tahat z pr**le v příštích dnech. Vypněte je.“
Veleúspěšný americký režisér vypustil po zvolení Trumpa drsná slova,
která internetem letí jako vichřice

V pěti bodech shrnul naštvaný americký režisér Michael Moore, co udělat
po zvolení republikánského kandidáta Donalda Trumpa. Jeho velmi sdílený
text, který na facebookovém profilu olajkovalo téměř 470 tisíc uživatelů
a sdílelo jej 214 tisíc lidí, přinesl server Echo24.cz.

Prvním bodem podle Moorea je převzít Demokratickou stranu a navrátit ji
lidem. Selhala nám.

„Druhý bod: Propusťte všechny vědátory, věštce, ty, kdo připravují a
analyzují průzkumy veřejného mínění a kohokoli z médií, kdo odmítli
naslouchat tomu, co se skutečně děje, a uznat to. Ti samí lidé nám teď
budou říkat, že je třeba bořit propasti a ať se semkneme. Podobné
výmysly si budou tahat z pr**le v příštích dnech. Vypněte je,“ uvedl.
Třetím bodem je podle něj ten, že musí odejít každý demokrat v Kongresu,
který není připraven bojovat, odolávat a bránit se tak, jak to dělali
republikáni proti prezidentu Obamovi každý den minulých osm let. „Musejí
odejít a nechat pracovat ty z nás, kteří víme, jak zastavit podlost a
šílenství, které brzy začne,“ sdělil. Původní text ZDE „Každý by
měl přestat říkat, že je z volby ohromen nebo šokován. Jediné, co tím
sdělujete ostatním, je, že jste žili v bublině a nevšimli jste si, že
jsou vaši spoluobčané zoufalí. Po letech zanedbávání demokraty i
republikány vzrostly u lidí vztek a potřeba odvety proti systému. Poté
přišla televizní hvězda, která se lidem líbila, jejíž plán byl zničit
obě strany a říct všem: ‚Máte padáka!‘,“ uvedl Moore čtvrtý bod. A
dodal, že Trumpovo vítězství není žádné překvapení. Je podle něj
kreaturou, výtvorem médií, která si to ale nikdy nepřipustí. Pátým bodem
podle Moorea je věta, která se má říci každému, koho potkáte. „Hillary
Clintonová vyhrála lidové hlasování,“ poukazuje na vítězství
Clintonové před Trumpem. „Jediný důvod, proč je prezident, je
choromyslný nápad z 18. století – volitelé. Dokud tento systém
nezměníme, budeme mít nadále prezidenty, které jsme nechtěli a nevolili.
Žijete v zemi, kde většina lidí věří, že dochází ke klimatickým
změnám, že by ženy měly být placeny stejně jako muži, kde většina
lidí chce, aby je finančně nadmíru nezatěžovalo vysokoškolské
vzdělání. Kde si většina lidí nepřeje, abychom napadali cizí země,
naopak chce zvýšit minimální mzdu a systém jednotného plátce
univerzálního systému zdravotní péče. Nic z toho se nezměnilo. Žijeme v
zemi, kde většina lidí souhlasí s liberální pozicí. Pouze nám scházejí
liberální vůdci ke skutečné realizaci této pozice,“ uzavřel.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Vrcholný dánský imám přiznal agendu pro muslimy - cílem je dobýt Evropu

Špionážní záběry odvysílané dánskou televizní stanicí ukazují
Mohamede Fouad al-Baraziho, vrcholného imáma islámské unie v Dánsku, který
přiznává, že cílem migrační vlny je, aby muslimové dobyli Evropu.

Záznam byl zveřejněn jako součást seriálu dánské televizní stanice TV2
pod názvem Za závojem mešit. Video ukazuje al-Baraziho, jak přiznává: „Právě
teď jsme v době, kdy otevíráme tyto země.“

Podle islámských odborníků, se kterými hovořila stanice, včetně
profesora Tina Magaarda a profesora Thomase Hoffmanna, islámské chápání
slova „otevřít“ znamená dobýt.

Imám také povzbuzuje muslimy, kteří přichází na Západ, aby se
neintegrovali do společnosti. „Když jsem do této země přišel před 23
lety, bylo nás jen 55.000 muslimů. Teď je nás 300 tisíc. Počet muslimů je
teď 300.000. Z toho vyplývá, že je možné v této zemi žít bez
začlenění. Je nutné porozumět podmínkám, bez začlenění do společnosti,“
uvedl al-Barazi.

To není v žádném případě poprvé, kdy prominentní imám připustil, že
migrační vlna je součástí muslimského dobytí Evropy. Šejk Muhammad Ayed
přednesl projev v mešitě Al-Aqsa v Jeruzalémě, v němž tvrdil, že
muslimové by měli využít migrační krizi k míšení s evropskými občany
a „ovládnutí jejich země“.

„Evropa se stala stará a sešlá a potřebuje lidské posily,“ uvedl Ayed.
„Oni nejsou motivováni, aby soucítili s Levantem, jsou to lidé a jsou to
uprchlíci, uvedl Ayed a dodal: „Brzy je ušlapeme pod nohama, to je vůle
Alláha.“

„V celé Evropě, všechna srdce se rozplývají nenávistí vůči muslimům.
Přejí si, abychom byli mrtví, ale oni ztratili svou plodnost, takže ji
hledají v našem středu,“ dodal imám.

Zdroj: svobodnenoviny.eu

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Zemane, reaguj. Každý slušný člověk by se sebral a jel pryč. Z Prahy
prší rozhořčené reakce na slova o „záchraně“ z roku 1968

Podle článku, který na svém webu uvedla armádní televize Zvezda, by prý
Československo mělo být vděčné SSSR za invazi vojsk Varšavské smlouvy v
roce 1968. Tato zpráva vyvolala mezi českými politiky veliký nepokoj.
Článek byl navíc uveřejněn v den, kdy do Ruska mířil český prezident
Miloš Zeman. Ten pak přes svého mluvčího vzkázal, že stále zastává
názor, že okupace byla zločinem.

Zemanovo stručné vyjádření zcela jistě nebude stačit ministrovi
zahraničí Lubomíru Zaorálkovi z ČSSD. Ten po Zemanovi chce, aby se o
překroucených informacích k srpnu 1968 diskutovalo na prezidentových
jednáních v Rusku. Později doplnil, že jeho reakce je oficiálním
stanoviskem a byl o něm informován doprovod Zemana.

Podle serveru Novinky.cz mluvčí prezidenta Miloše Zemana Jiří Ovčáček
uvedl, že podle prezidenta byla okupace v roce 1968 zločinem a že jeho názor
zůstává neměnný.

„Odsoudil jsem článek z titulu své funkce ministra zahraničí a informoval
jsem doprovod pana prezidenta, aby toto téma zvedli při jednáních v Rusku,“
sdělil Zaorálek. Uživatelé Twitteru ministra nabádali, aby na informace
reagoval oficiální cestou. Požadovali například předvolání ruského
velvyslance v ČR. Zaorálek reagoval, že ruský ambasador je ale v Rusku s
prezidentem Zemanem.

Článek vyvedl z míry i ministra obrany Martina Stropnického z ANO. Výroky
na webu televize Zvezda jsou podle něj hrubé a lživé. „Za obzvlášť
politováníhodné považuji, že k tomu dochází při návštěvě naší
hlavy státu v Ruské federaci,“ upřesnil Stropnický.

Původní zdroj ZDE.

„Každý slušný člověk by se po tomhle sebral a odjel pryč, to platí i
pro těch 120 podnikatelů,“ napsal na Twitter první místopředseda TOP 09
Marek Ženíšek. „Slušný prezident by tam vůbec nejezdil a normální
velvyslanec a ministr zahraničních věcí by se ohradili,“ rozčiloval se.

Petr Fiala z ODS zase poznamenal, že cílem Miloše Zemana by mělo být
hájení zájmů České republiky v Rusku a šíření lživé historie by měl
zabránit. „Korektní vztahy nelze zaměňovat za servilitu,“ připomněl
Fiala.

I kandidát na prezidenta Mirek Topolánek vyzval Zemana k tomu, aby tuto
situaci nenechal bez povšimnutí. „Proti tomuto brutálnímu překrucování
historie by se měl český prezident razantně ohradit,“ uvedl na svém
twitterovém účtu.

I další čeští politici se shodují, že článek je ponížením Česka a
je potřeba, aby se proti němu česká diplomacie výrazně ohradila.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Expert z Armády spásy: Je rozdíl sedět v luxusní kanceláři Evropské
komise a zanedbaném bytě v chudinské čtvrti Molenbeek

ROZHOVOR Pavel Kosorin, který od devadesátých let vede středisko Armády
spásy v Brně a práce s bezdomovci a lidmi v těžké životní situaci je
jeho „denním chlebem“, chudobu nevidí pouze z materiálního úhlu.
Problém například vidí v zadlužení – lidé podle něj buď hloupnou,
nebo je současný systém tak eticky prohnilý a marketingově rafinovaný, že
i lidé s normálním IQ té masáži podlehnou.

Jako šéf Armády spásy se denně setkáváte s lidmi v nouzi. Co je to podle
vás chudoba?

Především je důležité, odkud se na problém chudoby díváte. Jestli z
luxusní kanceláře skvěle vydělávajícího úředníka Evropské komise
nebo ze zanedbaného bytu plného nezaměstnaných a naštvaných
přistěhovalců v chudinské čtvrti Molenbeek. Paradoxně obě tato místa v
hlavním městě Evropské unie nejsou od sebe příliš vzdálena.

Chudoba se obvykle interpretuje dosti povrchně, což přináší velmi vážné
důsledky. Pokud totiž nějaký problém špatně pojmenujeme, obvykle jej
potom špatně řešíme. Chudoba je problém nesmírně komplikovaný a
hluboký, mnohem komplikovanější a hlubší než absence auta, ledničky nebo
televize. To zjednodušení je na jedné straně pochopitelné, protože
materiální chudoba se dá dobře změřit a stát potřebuje čísla. Jenže
pokud neberete v potaz další důležité rozměry chudoby – duchovní,
duševní a sociální – nemůžete s ní v praxi efektivně pracovat.
Duchovně chudý člověk má zanedbaný vnitřní svět, neuspořádané
hodnoty a nulovou víru v budoucnost. U duševně chudého člověka
převažují negativní emoce, necítí se dobře, trpí úzkostmi, strachem a
nedostatkem samostatného myšlení. Možná má práci a možná i dobře
placenou, ale postrádá její smysl. Sociálně chudý člověk má omezené
množství kontaktů, neumí nebo nechce vytvářet kvalitní partnerské vztahy,
není zapojen do komunitního života a doléhá na něj samota. Odvažuji se
tvrdit, že všechny tyto tři aspekty chudoby se na kvalitě života
podepisují mnohem víc než přechodná nebo trvalá absence čehokoli
materiálního.

U nás se ale objevují statistiky, které mluví třeba o tom, že je chudobou
ohroženo patnáct až dvacet procent obyvatel…

Ano, to je ta úředně změřená a materiálně orientovaná chudoba. Takže
když připomeneme, že Česká republika dlouhodobě patří mezi země s
nejnižší mírou chudoby, možná dokonce úplně nejnižší v celé
Evropské unii, budeme spokojeni a můžeme změnit téma našeho rozhovoru.
Jenže tak jednoduché to není. Ve skutečnosti se chudoba – jako rychle se
šířící sociální nemoc – projevuje v té čtyřrozměrné
metastázovité podobě, jak jsem ji popsal, tedy v podobě nikoli jen hmotné,
ale taky duchovní, duševní a sociální. Začněme se, prosím, o chudobě
bavit trochu inteligentněji. Nelze donekonečna přepočítávat kvalitu
života na počet ledniček, aut, televizorů a zahraničních dovolených. To
se hodí tak do padesátých let minulého století, kdy bylo po válce a v
naší euroamerické části světa se vesele budovalo a prosperita rychle
narůstala.

Navenek to vůbec nevypadá špatně. Žijeme v zemi, kde úplně všichni lidé
mají nárok na nějakou formu hmotné podpory od státu. Ještě donedávna
nás nějaká hmotná podpora provázela od kolébky do hrobu, od porodného po
pohřebné. Takže systémově je to ok, nikdo by neměl zůstat nepovšimnut.
Když se ovšem člověk ocitne řízením osudu, vinou svého okolí nebo
vlastní hloupostí v materiálně nepříznivé situaci, není problém
vyhledat nějaký druh poradenství, kudy se lze vrátit zpátky. Duševní a
duchovní chudoba se řeší mnohem obtížněji. Říkáme si homo sapiens,
tedy člověk moudrý, ale v praxi tu moudrost příliš nepoužíváme. Žijeme
ve vnitřním zmatku, podléháme pudům stádnosti a uzavíráme se do vlastní
ulity. Duševní chudoba je podle mne to největší ohrožení, které tady je.
Také sociální chudoba se rychle šíří, paradoxně právě v době prudce
se rozvíjejících sociálních sítí. Přibývá osamělých lidí, kteří
nemají s kým promluvit, s kým sdílet svoje starosti a radosti, přibývá
jednočlenných domácností. Tohle všechno považuji za velmi varovné znaky
úpadku kvality života dnešní společnosti.

Mnoho let se věnujete práci s extrémně chudými lidmi. Jak vidíte jejich
situaci?

Bezdomovci opravdu žijí ve stavu extrémní chudoby, materiální, duševní,
duchovní i sociální. Řekl bych, že cesta ven je možná pouze za
předpokladu, že člověk zůstane duševně způsobilý přemýšlet o změně.
Pokud totiž nedojde ke změně myšlení, nedojde ke změně sociální. Pokud
se něco nezmění uvnitř, nezmění se nic ani navenek. Přesun z azylového
zařízení do běžného bydlení nedopadne úspěšně, pokud si člověk
ponechá myšlení klienta azylového domu To jsem viděl mnohokrát. Bez změny
myšlení se vždycky dostaví jojo efekt. A konce mohou být horší než
začátky. Změnit pouze vnější prostředí nestačí. Takže pokud v tomto
století chceme jít cestou ukončování bezdomovectví prostřednictvím
sociálního bydlení, je to skvělé. Ale pokud nechceme, aby se sociální
byty proměnily v miniaturní azylové domy, ve kterých budou lidé závisle
přežívat, místo aby samostatně žili, musíme změnit metody sociální
práce, musíme se naučit pracovat na změně myšlení a návyků našich
klientů.

Jakou roli hraje zadlužení?

Všudypřítomné dluhy jsou asi nejpřesvědčivějším dokladem současné
dekadence. Zadlužený je stát, obce, firmy, rodiny i jednotlivci. Nejhorší
na celé situaci není samotný fakt těch pohledávek, ale převažující
vztah k nim, tedy to, že jsme přestali hledat nějakou rovnováhu. Na osobní
úrovni – ok, půjčím si, ale na koupi vlastního bytu, nikoli na konzum. Na
úrovni státu – mandatorní výdaje nás potápějí, protože nám špatné
zákony svazují ruce. Musíme financovat i to, na co nemáme a co nás žene do
červených čísel. Některým zaměstnancům státu se vyplácejí
nepřiměřené platy a astronomické odměny a důchodový účet je přitom v
mínusu. To je skutečně absurdní, ostudné a nebezpečné. Všude je vidět
absolutní lehkovážnost, pokud jde o zadlužení, a to v době, kdy se může
stát, že exekutor člověku vezme i postel, na které leží nebo ledničku i
s večeří pro děti. Že jsou dluhy principiálně špatné, to se ví už od
biblických dob, přesto rychle a důsledně rozvíjíme „kulturu dluhů“.
Dluh je přitom jednoznačným a neoddiskutovatelným rysem chudoby, dluží
přece jenom ten, kdo je chudý. Když přijdu do hospody a řeknu, že chci na
sekeru, hospodskému dojde, že jsem chudý. Ale klidně to může být i tak,
že mám peněz dost, jenom se mi nechce platit, protože korektní platbu už
nepovažuju za součást normálního světa.

Proč tomu tak podle vás je?

Lidé buď s prominutím hloupnou, nebo je současný systém tak eticky
prohnilý a marketingově rafinovaný, že i lidé s normálním IQ té masáži
podlehnou. V novinách vidíte článek s návodem, jak se zbavit dluhů, rady,
jak vybřednout z chudoby; a hned vedle je reklama na půjčky. Žijeme ve
špatně nastaveném systému, pohybujeme se na tenkém ledě a nemáme dobře
nastavené hodnoty. Nevíme, co je černá a co bílá a ztrácíme schopnost
rozlišovat, co je dobré a co zlé. Tvrdě pracovat, spoléhat se na sebe,
pomáhat druhým, tvořit rezervy, vzdělávat se, držet rodinu pohromadě…
Tyhle staré dobré protestantské hodnoty, ze kterých vyrostla moderní
prosperita Evropy a Ameriky, se začínají vytrácet. Další zátěž
představují krátkozrací politici povzbuzující domácnosti k větší
konzumaci, protože spotřeba domácností přece pozitivně ovlivňuje růst
HDP. Ani slovo o skromnosti, soběstačnosti, zdrženlivosti a sebeovládání,
ačkoli tohle jsou základní charakteristiky silného občana. Zapomíná se na
to, že ekonomika není věda exaktní, ale společenská, takže nelze
vylučovat hodnotové hledisko.

Jakou roli má při vzniku chudoby gamblerství a sklon lidí k hazardu?

Je skutečně zvláštní vidět, jak dospělí muži a hlavy rodin sedí v tom
obskurním prostředí a cpou své peníze do herních automatů. Gambling je
dokladem duševní chudoby a duchovní prázdnoty. Člověk je od přirozenosti
homo ludens, tedy bytost, která má neodolatelnou potřebu si hrát. Ale tahle
forma hry je perverzní, degradující, protože dospělý člověk při ní
projevuje méně inteligence než dvouleté dítě, které si staví komín z
kostiček. Bohužel mnoho politiků tomu v minulosti pouze přihlíželo, takže
tento retardovaný byznysový sektor se významnou měrou podílel na šíření
chudoby v naší společnosti.

Co by se s tím mělo dělat?

Změnit zákony, zavřít herny ve všech obcích a v celé zemi, vyjadřovat
pohrdání těm, kteří na něm profitují, postavit celý tenhle obskurní
svět na pranýř. A v trochu širším kontextu – začít se o chudobě bavit
reálně, tedy nikoli pouze v tom materiálním kontextu. Možná méně „bojovat
proti chudobě“ a lépe se podívat na skutečné příčiny materiálního,
duchovního, duševního a sociálního nedostatku.

V oblasti sociální práce potřebujeme nové paradigma. Jako se ve
zdravotnictví prosadil koncept celostního myšlení, potřebujeme něco
podobného prosadit i ve vzdělávání sociálních pracovníků. Protože
chudoba má více rozměrů, potřebujeme se na ni dívat a umět s ní pracovat
na více úrovních současně. To je jediný způsob, jak dostat ven z pasti
chudoby aspoň ty, kteří ještě nepropadli apatii a jsou schopni
spolupracovat a pracovat na sobě.

Jak vnímá tzv. většinová společnost chudé, kde se berou projevy
nenávisti k bezdomovcům, kteří se někdy stávají terčem útoků
extremistů?

Podle jednoho výzkumu lidé ochotněji přispějí do sbírky na psy než na
bezdomovce. Obávám se, že většinová společnost chudé příliš nevnímá.
Většina lidí má dost svých vlastních starostí a moc se nerozhlíží
kolem sebe. Dalším důvodem nezájmu může být i fakt, že nepříjemná
témata podvědomě ignorujeme. S nenávistí k bezdomovcům se obvykle
nesetkáváme. Bezdomovci jsou bytosti zcela bezbranné, slabé a nikoho
neohrožující. Když v Brně před lety děti z bohatých rodin zapálily
bezdomovce, nebyl to projev nenávisti, ale spíše kombinace nudy, opilosti a
duševní omezenosti.

Vy sám jste věřící, Armáda spásy má vazby na církev. Jaká je role
víry a křesťanství v současném světě?

Nekandiduju na Templetonovu cenu, takže s dovolením odpovím velmi prakticky.
Bible považuje víru v Hospodina a jeho slovo za zdroj jedinečné duchovní
síly, nicméně víra v biblickém slova smyslu je dnes velmi vzácná. Její
místo okupuje náboženství, tedy obřady, svátky, tradice a církevní
politika.

Armáda spásy (Salvation Army) je v současnosti standardní církev s
celosvětovou působností, nicméně na počátku své existence, tedy ve
druhé polovině 19. století, byla místním hnutím, jehož ambicí bylo
pohnout s problémy, které tížily anglickou společnost. A také s nimi tohle
hnutí docela zahýbalo. Její zakladatelé byli velmi úspěšní a principy,
kterými se řídili, jsou dodnes platné a funkční.

Moderní sociální práce s bezdomovci potřebuje nové budovy, nové lidi a
nejnovější software, ale měla by se držet starých a prověřených
principů. Zmíním ten nejdůležitější. Bible učí, že se musíme –
obrazně řečeno – znovu narodit. To je velmi přesné. Pokud totiž čelíme
extrémnímu sociálnímu vyloučení, potřebujeme radikální změnu. Na
rakovinu nezabere paralen. A skutečná změna začíná uvnitř. Aby se
člověk dostal ze situace, ve které mu není dobře, musí chtít a musí
změnit svoje myšlení. Lidé bez domova nejsou pouze v bytové krizi, jsou
také v krizi mentální. Jsou velmi často, velmi hluboce a také velmi
oprávněně zklamaní, apatičtí, bez jakékoli pozitivní naděje do
budoucnosti. Pokud nebudou věřit v lepší zítřek a pracovat na sobě,
nedostanou se dál, i kdyby jim okolní svět snesl modré z nebe. A přesně
tohle jim musíme umožnit – aby mohli vnitřně růst, měnit svoje myšlení
a svoje každodenní návyky v oblasti práce, peněz a péče o zdraví, aby si
uvědomovali hodnotu celoživotního vzdělávání, aby si uvědomovali svoji
vlastní hodnotu, aby uměli pečovat o děti a udržovat vztahy s okolním
světem. Bezdomovcům musíme umět nabídnout byty, z nichž si mohou vytvořit
fyzický domov, ale současně je musíme doprovázet tak, aby se na světě
necítili jako cizinci a vybudovali si domov duševní. Aby byli doma sami u
sebe, aby mohli být sami sebou.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Bubílková popsala Krnáčové děsivý zážitek z večerního Václaváku.
Primátorka tam prý nikdy nic takového neviděla

Primátorka hlavního města Prahy Adriana Krnáčová (ANO) v Kauze dne
prozradila, proč je to s dopravou v hlavním městě v posledních dnech tak
strašné, že každé ráno v podstatě kolabuje doprava v celé metropoli.
Kromě toho se věnovala také problematice kriminality na Václavském
náměstí. Moderátorka Zuzana Bubílková jí totiž popsala jednu nemilou
příhodu.

Prý stačí, když dojde k dopravní nehodě v dopravním uzlu, a problém už
je na světě. Dalším faktorem je průjezdnost či neprůjezdnost tunelu
Blanka a svou roli v tom prý hrají i parkovací modré zóny, které mají
pomoci Pražanům, ale mnoha Středočechům lezou krkem, jak se říká.

„Já musím říct, že jsem k tomu slyšela i pochvaly od lidí, kteří v
těch místech bydlí. A to byl smysl těch zón. Já budu zvýhodňovat
rezidenty Prahy, protože jsem pražská primátorka,“ zdůrazňovala dáma.

Uznává, že stavba parkovacích domů měla být naplánována už před
několika roky, ale to se prý musíme podívat na to, co dělali nebo spíš
nedělali její předchůdci.

Moderátorka Zuzana Bubílková se následně ptala, proč se nedělá víc v
boji proti kriminalitě na Václavském náměstí. Popsala k tomu jednu
vlastní nemilou příhodu. „Tuhle jsem šla pozdě večer po Václaváku,
pršelo, takže jsem měla na hlavě kapuci, a v tu chvíli ke mně přiskočil
nějaký mladík a šeptal mi: máš matroš? Řeknu vám, že jsem se docela
bála, jestli mi něco neudělá. Řekla jsem mu, že nic nemám, a on se
otočil na nějaké své kumpány a řekl jim: to je omyl. A odešel. Proč se s
tím něco nedělá?“ ptala se moderátorka.

Krnáčová se s tím prý snaží něco dělat. Situaci však nevidí tak
dramaticky jako Bubílková. „Já jsem tam byla několikrát v létě večer a
neviděla jsem, že by někdo prodával drogy,“ prozradila. Pokud jde o prodej
drog, je to prý záležitost státní policie, zatímco obecné udržování
pořádku je věc městské policie. Obě tyto složky by měly více
koordinovat spolupráci a prý už to také dělají.

Nakonec odmítla myšlenku, že by na účtech Prahy ležely desítky miliard a
rada města prý neví, co s nimi. „My jsme právě dnes dokončili rozpočet
a budeme ho prezentovat. My velice dobře víme, co s nimi,“ ujišťovala
posluchače nakonec.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Petr Robejšek rozebral německé volby: Merkelová utrpěla debakl, jen to
nepřizná. A tažení odpůrců migrace zdaleka nekončí...

Hostem dnešního vydání pořadu Dvacet minut Radiožurnálu byl
česko-německý politolog Petr Robejšek. S moderátorkou Helenou Šulcovou
mluvili o výsledku voleb v Německu, o budoucnosti kancléřky Angely
Merkelové, úspěších AfD a dohodě mezi EU a Tureckem.

Podle Robejška je výsledek německé CDU zčásti způsobený migrační
politikou Angely Merkelové. Proč však vyhrály i strany, které drží
podobnou politiku jako Merkelová, je jednoduché. Mají totiž charismatické
vůdce, což je v Německu velmi nevídané.

Merkelová si stále stojí za svým, Robejšek si myslí, že je to kvůli tomu,
že podlehla představě, že má pravdu, protože jí to tvrdí její okolí.
„To jí ani nelze vyčítat, to je, řekněme, psychologický fenomén, který
se zřejmě zmocní každého,“ podotkl a dodal, že překonat tuto představu
dokáže pouze tehdy, když přijde o úřad.

„Ten fenomén dobře známe, známe ho z Československa, České republiky,
všichni byli vlastně v rezistenci vůči komunistům, až když ztratili moc,“
řekl politolog. Zatím však v Německu taková situace nenastala, pozice
Merkelové je však výrazně slabší, než byla. „Pojem pro výsledek CDU je
debakl,“ komentoval Robejšek výsledek německých voleb.

„Tím, jak oslabila v Německu, je samozřejmě mnohem slabší i na evropské
scéně,“ komentoval současný mocenský status Merkelové a dodal, že
nejpravděpodobnějším nástupcem ve funkci kancléře je ministr financí
Wolfgang Schäuble. Robejšek následně dodal, že doufá, že v Německu
nedojde k nějakému atentátu, který by pak zcela změnil situaci.

„Já bych si je odpustil vůbec, protože tyhlety nálepky pravice, levice už
před delší dobou ztratily význam,“ okomentoval označení strany
Alternativy pro Německo (AfD). „Tahleta strana je strana protestní, strana
monotematická., a když jí to někdo vyčítá, tak má krátkou paměť,
protože když začínali Zelení, byli také takhle monotematičtí,“ řekl
Robejšek s tím, že každá nová strana musí být monotematická, aby
zaujala. Poznamenal však, že byla mnohem vyšší volební účast než dřív.

„Bezesporu nespokojenost s kurzem, který vedou ty etablované strany,“
řekl Robejšek, že to byl právě vztek na to, že vlastně není koho v
Německu volit, který vyhnal více lidí k volbám.

Celý pořad zde.

„Tak abych to řekl hodně populisticky, jenom se ptám, jak dlouho máme
čekat, a hlavně ženy, jak dlouho mají čekat a strpět opakování toho, co
se dělo v Kolíně, než se zintegrují,“ řekl Robejšek s tím, že se
němečtí občané včetně jeho samého obávají velkého množství těžko
identifikovatelných lidí, kteří přicházejí z jiného kulturního
prostředí.

AfD podle něj profitovala i z kritiky médií, kterým zřejmě mnozí občané
již přestávají věřit, a proto ji následně volí. Jelikož jednají v
rozporu s tím, co jim oficiální kanály tvrdí.

„No já myslím, skoro na 99 % nebude přijata,“ okomentoval Robejšek
dohodu EU a Turecka. „Já bych řekl, že je to víceméně německo-turecká
dohoda,“ poznamenal a dodal, že by jej to absolutně nepřekvapilo. Vlastně
by se podle něj z dlouhodobého hlediska nezměnilo vůbec nic, ale Merkelová
by si zachovala tvář.

Vzestup Marine Le Penové, Donalda Trumpa, Mariána Kotleby a spousty dalších
má podle Robejška na svědomí fakt, že se obecně ignorují různé
skutečnosti, které však nyní vyplouvají na povrch, a nahrávají tak těmto
novodobým politikům.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Sprostá slova jen létala. Ve veřejnoprávní TV totiž vystoupila skalní
muslimka

Veřejnoprávní televize ARD čelí zdrcující kritice kvůli své talkshow
Anne Will, ve které dostala prostor zástupkyně muslimské organizace
působící ve Švýcarsku Nora Illi. Diváky i komentátory šokovaly nejenom
její pobuřující výroky, ale i to, že do studia dostavila zahalená od
hlavy až k patě.

„Můj život s Alláhem – Proč se stále více mladých lidí radikalizuje?“
znělo téma posledního dílu oblíbené talkshow Anne Will a jeho tvůrci
mohli předem čekat na silné reakce. Illi mimo jiné tváří tvář divákům
a moderátorce tvrdila, že islám je náboženství míru a ženy v něm mají
velmi mnoho práv. „Nikáb není znakem útlaku, ale je závojem svobody a
sebeurčení,“ cituje týdeník Focus švýcarskou muslimku, která
konvertovala k islámu v osmnácti letech.

Radikální muslimka ze Švýcarska si dále stěžovala na údajnou
diskriminaci muslimů v Německu. „Měli by mít nárok na pět modliteb
denně, a to i když jsou v práci nebo se zrovna nacházejí ve veřejných
budovách. V opačném případě se jedná o jasné omezení náboženské
svobody. Plně chápu, že když necítí muslimové dostatečný respekt svého
okolí, začnou se radikalizovat,“ vysvětlovala dále zvýšením hlasem Nora
Illi.

Celý text v němčině najdete ZDE.

Nad jejími výroky kroutili hlavami přítomní diváci v publiku, mezi
kterými seděl i Wolfgang Bosbach z CDU, který navrhuje úplný zákaz
zahalování muslimských žen. „Muslimové se necítí dostatečně
respektováni a mají obavy v zemi, kde se nacházejí tisíce mešit? Zkuste si
vzít Bibli a odjet do Saúdské Arábie,“ reagoval na stupňující se
nepravdy Illi přítomný politik zastupující Křesťaňské demokraty Angely
Merkelové.

Hlasitý nesouhlas vzbudilo také konstatování Illi, podle kterého je
považováno 21 % Němců za islamofoby. Když však byla dotazována na zdroj
tohoto průzkumu, nebyla schopna odpovědět. Diváci byli znepokojeni její
neustálou snahou vylíčit muslimy jako utiskovanou menšinu, proti které
stojí celý svět. „Muslimové se stávají terčem represe po celém světě.
Není divu, že se snaží z této pozice vymanit,“ stýskala si Illi ve svém
„spravedlivém rozhořčení“.

Diváci už v průběhu talkshow reagovali na sociálních sítích a v drtivé
většině případů si od nich ARD nevyslechla nic pěkného. „Je
nehorázné, že musím být já coby žena urážena veřejnoprávní televizí,“
cituje Focus nejmenovanou divačku z Twitteru v jednom z mála komentářů, kde
se nevyskytovalo vulgární slovo. Jak dodává Focus, „vystoupení
radikální muslimky v ARD bylo vedle náboženství a politiky pořádnou
fackou také pro feministické hnutí v Německu, které se desítky let
zasazuje o práva žen“.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Berlínští politici svolávají krizové zasedání ve strachu z infiltrace
policejních sil arabskými zločinnými gangy

Křesťanskodemokratická unie (CDE) spolu se Svobodnou demokratickou stranou (FDP)
svolaly mimořádné zasedání berlínské místní vlády kvůli podezření,
že organizované arabské zločinné gangy infiltrovaly policejní síly.

Členové konzervativní CDU, kterou vede kancléřka Angela Merkel, spolu s
libertariánskou FDP vyjádřili po vyslechnutí uniklého odposlechu z
berlínské policejní akademie z tohoto týdne vážné obavy.

Toto audio, které nahrál instruktor berlínské policejní akademie, obsahuje
informace, které mnohé vedly až k víře, že policisty se nyní stávají
příbuzní členů gangů organizovaného zločinu, hlásí Die Welt.

Mluvčí CDU Burkard Dregger řekl, že je nutné, aby ministr vnitra Berlína
Adreas Geisel ze Sociální demokracie (SPD) vzal tato podezření o infiltraci
vážně.

„Žádáme mimořádné zasedání Komise vnitra o tomto negativním vývoji v
Policejní akademii,“ řekl Dregger.

Uniklé audio si rovněž všímalo mnoha problémů s policejními rekruty
migrantského původu, kdy tvrdilo, že mnozí z rekrutů mají velké
těžkosti číst a psát Německy.

Tento neidentifikovaný instruktor rovněž řekl, že někteří rekruti
dokonce už vyhrožovali násilím jiným policistům, a varoval, že pokud tito
vyjdou do ulic, budou rychle zkorumpováni.

Policie potvrdila, že tento audiozáznam je věrohodný hned poté, co tento
článek vyšel, a později dokonce potvrdili, že někteří z policejních
kandidátů pochází ze zločinného prostředí.

Berlín teď zaplavily zločinné gangy organizované převážně arabskými
klany, které v posledních letech převzaly ve značných částech města
obchod s drogami.

Tyto klany dokonce obviňují i z toho, že chodí do azylových domů, kde jako
pouliční prodejce té nejnižší úrovně rekrutují migranty.

Gangy migrantů dokonce některé oblasti Berlína přetvořily v to, čemu se
teď říká No Go Zóny, jako je oblast kolem metra Alexanderplatz, kde teď
posiluje policie svou přítomnost ve snaze obnovit v této sužované oblasti
pořádek.

Také stanice metra Kottbusser Tor, místními nazývaná „Kotti“, se stala
zavedenou oblastí obchodu s drogami a v uplynulém roce si jeden veterán
obchodování s drogami stěžoval, že i tu přebrali převážně migranti.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Štěpán Kotrba črtá svět Donalda J. Trumpa: Z elit se stanou šašci, lid
je svrhne. Evropa při případné Jaltě 2 připadne Rusku. USA stáhnou vojska

ROZHOVOR Politický a mediální analytik Štěpán Kotrba pro ParlamentníListy.cz
rozebírá pravděpobobné scénáře a postupy, kterými se po nástupu do
Bílého domu bude řídit nový prezident Donald J. Trump. Dojde prý ke
stažení amerických vojsk ze světa, protože je to zkrátka příliš drahé
a stejně tak prý nejspíš Trumpova Amerika přestane platit armády
neziskovek, které po světě pomáhají „vývozu demokracie“. I kdyby nový
prezident realizoval třetinu svých slibů, bude to revoluce. Stejně se Kotrba
podrobně zaměřil na to, jak se Trump zachová k Rusku a Číně.

Donald Trump, k překvapení mnohých, vyhrál. Co od něho lze po nástupu do
úřadu očekávat? Bude skutečně tak razantní, jak sliboval v kampani? A v
čem se jeho způsob výkonu funkce bude nejmarkantněji lišit toho, kdyby
vyhrála Hillary Clintonová?

Zastavím se u toho překvapení mnohých. O čem svědčí? Že nikdo
nenaslouchá. Že si všichni komentátoři zacpali uši před nářkem lidí
práce. Že místo něj se zhlédli v hlasatelích akciových kursů. V projevu
u Gettysburgu v říjnu Trump vyložil všechno, co by chtěl udělat během
svých prvních 100 dnů v úřadu jako prezident (do češtiny přeložil
Tomáš Haas). Nevěřím, že se nyní už jako prezident dopustí všeho, co
sliboval jako kandidát. Dobře se pamatuji, že poradce nynějšího českého
prezidenta před tiskovkou po prvních vyhraných volbách krotil svého
mandanta. Kampaň je kampaň. Den po volbách je vše jinak. Ale i kdyby
třetinu z toho slíbeného Trump zrealizoval, byla by to revoluce. Zvlášť
vysušení „washingtonské bažiny“ by byl téměř zázrak. Způsob výkonu
funkce se bude nejmarkantněji lišit právě v tom, že nikdo z komentátorů,
ale ani nikdo ze spolupracovníků netuší, jaký bude. A opět vzpomenu
Miloše. Nikdo z tehdejších pravicových „hejtrů“ v médiích v roce 1996
nevěděl, jestli Klause náhodou Miloš doopravdy nestáhne z kůže, aby měl
obal na stranický průkaz. Vypjatá emocionální rétorika z doby voleb
nedávala jistoty ani jim. Pro voliče zradikalizované ČSSD to byla naděje,
vyjádřená 28 procenty. Pro tehdy konzervativní ODS hrůza, vyjádřená 28
procenty. Dnešní Sobotka je pro ČSSD hrůza a pro voliče ODS naděje.
Vítězem ale bude smějící se Babiš.

Nicméně řeknu, co bych od ultrakonzervativního amerického selfmademana v
roli prvního muže USA očekával já, český konzervativní levičák, a
proč bych ho dokonce volil. Protože Clintonovou bych nikdy volit nemohl.
Nedokázala dát Clintonovi kopačky poté, co na něj praskla aféra s
Lewinskou. Očekával bych, že Trump nebude uvažovat stejně stereotypně,
jako poslední loutky před ním ve funkci. Ti všichni, ať demokraté nebo
republikáni, měli naučené sofistikované scénáře a akční postupy. Za
prdelemi PR managery. Všichni ti slušní politici a úředníci věděli, kde
má Bílý dům východ a kde záchod. Trump ví o prezidentství Spojených
států zhruba to, co vy nebo já. Používá selský rozum a instinkt. Ví, že
ty úplně největší dveře jsou vchod, kterým vchází prezident. Až bude
uvnitř, dozví se víc. Doposud mu to vždy vyšlo, i když to někdy bylo
dalece za hranou.

Jestli chce Trump přinést Americe „new New Deal“ k oživení americké
ekonomiky, musí najít zdroje - v nemalé míře. Marshallův plán stál
americké poplatníky přes 12 miliard dolarů té doby, dnes by to bylo
minimálně 132 miliard USD.

USA jsou ale dnes předlužené tak, že jakákoliv firma v jejich situaci by
už dávno zbankrotovala. Očekávám, že Trump co nejrychleji stáhne
většinu intervenčních vojenských sil z Pacifiku i Atlantiku zpět domů.
Stojí denně příliš mnoho dolarů. Střílí většinou pánubohu do oken.
Bohatnou jen zbrojaři, kteří většinou daně neplatí. K tomu ovšem Trump
potřebuje stabilizační dohodu vlastníků funkčních jaderných zbraní a
velkých expedičních sborů. V první řadě se musí dohodnout s Ruskem a s
Čínou. Ukrajina má už teď strach z „velké dohody“ Putina a Trumpa s
cílem zlepšit americko-ruské vztahy. „Hlavním poraženým ve světě dnes
večer je Ukrajina,“ – napsal na Twitteru bývalý americký velvyslanec v
Rusku a zakladatel moskevského Carnegie Center, demokrat Michael McFaul. Ví,
co říká, protože byl hlavním architektem Obamovy ruské politiky,
odborníkem na export demokracie, členem Národní bezpečnostní rady USA jako
zvláštní asistent prezidenta a vrchní ředitel ruských a euroasijských
záležitostí.

Štěpán Kotrba

Dohoda vyžaduje respekt k druhému. Ne pohrdání a pocit nadřazenosti.
Respekt. Respekt k Putinovi znamená nerozesírat mu blízké pohraničí
dalšími „majdany“. Zde proto očekávám stažení diplomatických,
podvratně zpravodajských i vojenských aktivit a „novou Jaltu“. Jasnou
hranici. Red line.

Totéž musí nastat v Pacifiku, zejména v Jihočínském moři. Rusko ani
Čína nemají už více než sto let územně kolonialistické ambice, protože
obě země mají dost neobsazeného ekonomicky lukrativního prostoru ve svém
vnitrozemí.

Trump není spekulant na burze, ale podnikatel v realitách. Takže netuší,
že stačí zavolat do tiskárny a dohodnout další kvantitativní
uvolňování potištěného papíru. Ví, že dům se musí postavit z cihel,
aby z něj mohl být zisk. A cihly se musí vyrobit z hlíny. Vrátí se k
hlíně. Je izolacionista, starající se o „své“ Američany, ne
evangelista demokratizace autoritativních režimů na druhém konci světa.
Nebude vnucovat jiným nové technologie, víru, lidská práva ani demokracii,
bude mu stačit zisk. Z obchodu. Doposud mu vždy stačil a prd se staral o to,
za kolik v jeho domech pracuje liftboy a jestli jsou zachovávána jeho lidská
práva v případě, že je to teplej Portorikánec. Zruší nebo omezí WTO,
NAFTA, TTIP, TPP a další dohody, sloužící už jen nadnárodním firmám,
protože soutěž o nejlevnější pracovní sílu s thajskými šičkami a
bangladéšskými dětmi nebude chtít hrát a ví, že nadnárodní firmy daně
v USA neplatí. Zruší daňové ráje, protože „starý kapitalismus“
likvidují, vrátí výrobu a tím i tvorbu zisku a zdanění do USA, aby z
daní vytvořil obnovu infrastruktury a nasytil americké dělníky. Tím
ukončí globalizaci, na které začaly Spojené státy prodělávat, protože
dlouhodobě vydělávala Čína. To je první a základní krok k nápravě
světového kapitalismu a moje víra v ultrapravicového politicky nekorektního
selfmademana, který se nestydí říct, že ty baby musí pevně držet za
píču, aby se z nich nestaly feministky.

Někteří prezentují Donalda Trumpa jako „poslední vzpouru bílého muže“,
či poslední tón „klasické“ politiky dvacátého století. Lze to tímto
způsobem popsat? Co jeho úspěchu nejvíce pomohlo?

Nejlepší odpověď jsem kupodivu našel na internetu:

„Jak se to stalo, ptáte se.

Vy jste vytvořili "nás", když jste napadali naši svobodu projevu.

Vytvořili jste "nás", když jste napadali naše právo nosit zbraně.

Vytvořili jste "nás", když jste napadali naši křesťanskou víru.

Vytvořili jste "nás", když jste nás neustále označovali za rasisty.

Vytvořili jste "nás", když jste nás neustále označovali za xenofoby.

Vytvořili jste "nás", když jste tvrdili, ať hlasujeme jako vy nebo ať se
ztratíme.

Vytvořili jste "nás", když jste nás nutili kupovat zdravotní péči a pak
nás finančně penalizovali, když jsme to nechtěli.

Vytvořili jste "nás", když jste napadali naši vlajku.

Vytvořili jste "nás", když jste zaměňovali práva žen za feminismus.

Vytvořili jste "nás", když jste změkčovali naše muže.

Vytvořili jste "nás´ , když jste změkčovali naše děti.

Vytvořili jste "nás", když jste napadali a zesměšňovali náš způsob
života.

Vytvořili jste "nás", když jste nechali, aby se pokrok vládní reformy vymkl
kontrole.

Tak jsme vznikli "my" - mlčící většina.

A máme toho dost a promluvili jsme.

A nebylo to kulkami, ale hlasovacími lístky.“

K tomu musím ovšem dodat několik vět.

Štěpán Kotrba se nezměnil. Neadoruje dnes fašismus, jak ho někteří
nálepkují. Je vázán antifašistickou minulostí některých předků i
mrtvých soudruhů španělských, italských, českých i ruských bojišť,
kterých si dodnes váží. Vůči fašistům i nacistům nelze být smířlivý,
a to ani dnes. A jinak, než brachiálním násilím jim zrůdnost nadřazenosti
nelze z hlavy vymlátit. Nejsem ani rasista. Čili neobracím se k heslům „Čechy
Čechům“, „Nic než národ“. Nevnímám národ v době kulturní a
ekonomické globalizace. Etnicky jsme téměř všichni potomci několika
generací nájezdníků, žoldáků či zběhů, kteří v minulosti šoustali
místní ženský po vyhraných bitvách. Případně jsme potomky obchodníků,
kteří si ty baby kupovali. Neadoruji velkého tlustého bílého muže a jeho
právo nadřazenosti nad všemi kulturami. Neměl jsem nikdy otroky, ani do
bordelu nechodím. Nemyslím si, že demokracii či svobodu lze exportovat na
pásech tanků či v pumovnicích bombardérů. Neviděl jsem hořet plzeňskou
Škodovku, viděl jsem ale hořet bělehradskou televizi a srbské kostely. Vím,
že lidská práva jsou konstrukt, dobově a kulturně podmíněný – jiná
byla za dob husákovského socialismu, jiná jsou v protestantské a
individualistické západní Evropě, jiná jsou ale v prérii Texasu, v ruském
samoděržaví a jiná jsou v hinduistické Indii či v konfuciánské Číně.
Vnímám ale stát jako autoritu většiny a právo občanů určit si, za co je
vyznamenání a za co trest smrti. Bez toho, aby do všeho kecal americký
protektor a jeho nájemní rozesírači z neziskových organizací.

Ale svět kolem nás se změnil…

S výše uvedeným citátem souhlasím, neb je hluboce analytický, ne
ideologický. Souhlasím s ním, i když jsem ateista a ne křesťan (a prostor
Evropy vidím jako francouzsky sekulárně republikánský, s tolerancí ke
koexistenci židovství, křesťanství a renesančního osvícenectví,
nevidím ho jako multikulturní a multináboženské soužití s třídně
segregačním hinduismem a defétistickým lámaistickým buddhismem – „řádem
žlutých čepic", africkým lidožroutstvím a arabským islámem v jakékoliv
podobě, zejména v té mocenské – osmanské). Souhlasím s výše uvedeným
citátem, i když jsem socialista a garanci zdravotní péče pro každého
považuji v americkém kontextu za nutnou. Nevnímám ale jako socialistické
mít péči omezenou pouze do výše svého zdravotního konta, ať vydělávám
deset tisíc, nebo sto tisíc dolarů ročně.

Ale chápu, že kulturní i sociální tradice Ameriky je jiná. Že chudoba je
v Americe pobídkou k většímu úsilí – i když je to jen „American Dream“.
Souhlasím, protože právo nosit zbraň – klidně i bez povolení –
považuji za základní právo hrdého a svobodného občana, už od
středověku tomu tak bylo i u nás. Ctím Fidela a jeho heslo, učící pokoře
mocných „Demokracie je rozdat zbraně lidu“. Souhlasím, protože mocní se
musí bát těch, kteří jim tu moc dali. Souhlasím, protože zrušení
základní vojenské služby a nevytržení mamánků z děloh mateřské péče
bylo chybou – i mou, protože jsem pomáhal tento proces v Česku ideově
formulovat a jeho realizace napomohla ekonomické úspěšnosti Zemanovy vlády.
Hipsterské mamánkovství střední třídy, vzniklé z absence základní
vojenské služby, dnes považuji za zhoubné pro evropskou civilizaci,
postavenou venkoncem na základech expanzivního kolonialismu. Je mi fuk, jestli
kluci choděj s klukama a holky s holkama. Přeju jim to. Není mi ale fuk,
jestli faráři šoustaj ministranty a říkaj tomu „milost Boží“.

Dnes jsem také mlčící většina, neboť Sobotka je hluchý předseda vlády.
Nemá cenu mluvit na hluchého, když slyšet nechce.

Dodávám, že i v Česku dojde při nejbližší příležitosti ke konfrontaci
mlčící většiny s ideovými extremisty na obou koncích politické
šachovnice. A i v Česku jen hlupáci mezi politiky zůstávají na krajních
pozicích, aniž by chápali alespoň část argumentů druhé strany.

V moderní historii se občas stávalo, že politici, kteří uspěli v USA,
následně „strhli“ řadu světových politiků, kteří se jimi inspirovali.
V osmdesátých letech Ronald Reagan, o dekádu později Bill Clinton…
Zažijeme podle vás něco podobného nyní s Donaldem Trumpem? V čem
konkrétně by byla, či naopak nebyla, taková inspirace přínosná?

Na rozdíl od onoho globalistického monopolárního intervencionismu, americký
izolacionismus nebude moc vybízet k následování. Ostatní země jím budou
vrženy do naprosto jiného paradigmatu. V případě rozpadu atlantické vazby
bude osiřelá Velká Británie i pobrexitová Evropa hledat bezpečnostní
ukotvení. Sirotci svého omylu. Samotná Belgie, samotné Rakousko ani samotná
Itálie se vnějšímu ohrožení neubrání. Neubrání se ani samotné Řecko.
Vystoupení z EU je v tomto kontextu rozsudek smrti. Čili nutnost společné
obrany bude motorem další etapy integrace Evropy. Výdaje na obranu seberou
peníze jinde. V množství větším než malém. To nepůjde o jedno či dvě
procenta, které chce dnešní NATO, ale o patnáct procent HDP každé země.
Potřeba uchování posledních zbytků evropského sociálního státu donutí
vlády maximálně efektivně kooperovat. To je východisko i pro evropské
populisty a separatisty, kteří ale nejdříve musí porazit a vyfackovat
bruselské byrokraty, žijící si doteď v bruselských skleněných palácích,
odkud bída nezaměstnaných není vidět.

Reakce prezidenta Miloše Zemana na vítězství Donalda Trumpa:

Michael Žantovský ještě před sečtením výsledků na svém Twitteru napsal,
že „svět, který jsme znali, skončil“. Je to jenom rétorika poražených,
nebo můžeme být skutečně na prahu zásadní proměny světa?

Ano, Žantovského svět skončil. Už dávno. Nyní ale poprvé opravdu v
masovém měřítku a naprosto spektakulárně prohrály establishmentové elity
světa. Jestli to byla poctivá prohra, je otázka, ale byla to prohra. Jakmile
jednou zjistíte, že klacek je účinná zbraň, už to nezapomenete. Už
neříkáte, že volby jsou na hovno, protože kdyby nebyly, tak by je zrušili.
Americké volby nebyly na hovno. Ukázaly moc lidu. Moc naštvaného bílého
muže tváří v tvář miliardové kampani nadnárodních korporací. Prachy
nejsou všechno. Štěstí si nekoupíš. Polovina Američanů nebyla s Obamou
šťastná.

Od odpůrců Trumpa můžeme slyšet, že bude oslabovat NATO, ž se soustředí
hlavně na vnitropolitické věci, Evropa že zůstane sama a těžko bude
čelit ruským hrozbám. Mají tyto obavy reálný základ? Měli bychom se
začít obávat toho, že dojde k oslabení NATO?

Nejen od odpůrců, ale i od příznivců Trumpa to můžete slyšet. Už dlouho.
NATO je mrtvé už čtvrt století. Jen to jeho generálové ještě nezjistili.
Proč je mrtvé? Vzniklo jako obranný pakt proti „bolševismu“ Stalina,
Chruščova a Brežněva. Proti neznámé „Rudé říši“. Ne jako světová
policejní organizace. Nikdo už dnes nechce platit jeho expanzivní akce, pokud
z nich nic nemá. Války současnosti se vedou ne pro vítězství, ale pro zisk.
Není-li zisk, konflikt se nekoná či zamrzne. Kongo, Africký roh. „arabská
jara“. NATO dnes nedisponuje armádou, která by zvládla zvítězit natrvalo
v jedné jediné zemi. Natož na celém území zemí, které NATO tvoří.
Příkladů je dost: Jugoslávie, Irák, Libye. Nejnověji Sýrie. K čemu je
takové slabé NATO? Kdyby Rusko doopravdy chtělo, tak obsadí Berlín za tři
dny. Vtip je v tom, že Rusko nechce. Stejně jako nechce obsadit Kyjev. Nikdo
nechce. A v tom je záruka míru.

Ať si Ukrové svůj symbol nezávislosti nechají. Hladový, rozkradený, s
Porošenkem a ukrajinskými fašisty. Rusko životně nutně potřebovalo Krym s
jeho vojenskými základnami a potřebovalo znemožnit Západu, aby se dostal k
technologiím pasivních radarů Kolčuga a jaderných raket Satan. Krym
získalo, zbraňové technologie odvezlo. Toť vše. O zbytek není zájem. Ať
se dva perou, třetí se směje a čeká. Pravděpodobně se dočká. Nejhorší
není vojensky dobýt, ale udržet. Obnovit zničenou infrastrukturu, udržet
ekonomickou sebezáchovnost. Zlobivé Ukry, podrývající stát, nikdo nechce
živit. Udržet ekonomiku chce víc než investice do zbraní. To chce
mobilizaci vítězné ekonomiky na celá desetiletí. To chce fyzickou likvidaci
několika plynových, ropných a uhelných baronů a jejich mafií. To chce i
koloniální kompetence, které už nemají ani Británie, ani USA. Hodláte vy
osobně odletět na ukrajinský venkov jako evropský koloniální úředník,
či hodláte platit obnovu a správu rozbombardovaného Bělehradu namísto dvou
třetin svého platu či důchodu své matky? Proč?

Politická stabilita jde přitom ruku v ruce s prosperujícím hospodářstvím.
Poválečný solidární internacionalismus už ale neexistuje. Ani v Rusku, ani
v USA. Žádné Marshallovy plány „proti hladu, chudobě, zoufalství a
chaosu“, ani jednotný trh RVHP. Přitom polovina Evropy by dnes George C.
Marshalla a jeho European Recovery Program potřebovala.

O Trumpovi jeho odpůrci říkali, že přenechá Evropu vlivu Ruska.
Důležitý bude rovněž jeho postoj k Číně. Jaké proměny vztahů těchto
tří supervelmocí můžeme očekávat? Domluví se mezi sebou a Evropa bude v
podílu na rozhodování mimo hru?

Evropa je v podílu na rozhodování mimo hru. Není schopna garantovat, že
dohody, které uzavře, bude za dva roky ještě plnit. Brexit je ukázkou této
neschopnosti. Z Velké Británie bude Malá. Dohody mohou uzavírat silné,
stabilní mocnosti. Evropa není mocnost. Evropa je dnes nefunkční konfederace
několika desítek nadnárodních korporací. Ano, domnívám se, že Evropa
připadne při případné Jaltě II. Rusku. Z hlediska geopolitického je to
logické. Stejně tak je logické, že Střední Amerika připadne v této
dohodě Spojeným státům. Je mi líto Castrových vnoučat, ale geopolitika
není sentimentální.

Jak se podle vás budou se situací vyrovnávat české a světové elity,
které do poslední chvíle před Donaldem Trumpem varovaly?

Blbě. Budou dál žvanit to, co se naučily nazpaměť. Jako šéfka evropské
diplomacie Federica Mogherini, která prohlásila, že Evropská unie
přislíbila neměnit politiku vůči Ukrajině po volbách v USA. Jako
německá ministryně obrany Ursula von der Leyen, která vyzvala Trumpa k „tvrdé
politice“ vůči Rusku. A ono to nebude fungovat. A tak z elit se stanou
šašci, lid to uvidí a nakonec je svrhne. Bruselští šašci nepochopili, k
čemu došlo v USA. Nepochopili, k čemu došlo v dalších zemích a k čemu
dojde. Oni nemyslí. Oni jen žvaní. Podívejte se do českého parlamentu.
Kolik lidí v něm myslí strategicky a modifikují své názory podle toho, jak
se vyvíjí realita?

Na některých místech Spojených států se demonstruje, davy lidí
vykřikují, že Trump není jejich prezident, v Kalifornii dokonce hořely
popelnice… Přitom dříve to prý v USA chodilo jinak, lidé nakonec uznali
prezidenta, přestože ho nevolili. Nakolik může dojít k zahlazení
příkopů vykopaných kampaní? Je namístě srovnání, že to připomíná
situaci během i po české prezidentské kampani 2013?

Ano i ne. Příkopy vyjadřují objektivní, chce se mi říci „třídní“
realitu. Mezi Kalifornií a třeba Utahem zeje obrovská, nesmiřitelná propast.
Třídní nenávist. Nejen ekonomická, ale i náboženská a kulturní –
civilizační. Kalifornie je nejlidnatějším a nejbohatším členským
státem, ekonomicky nejaktivnějším a nejvíc urbanizovaným. Ve městech v
roce 2010 žilo 95 % obyvatel. Silicon Walley, Los Angeles, San Francisco, Long
Beach a Hollywood. Tvoří 14 % ekonomiky Unie. HDP země činí 1,4 bilionu
dolarů. Roční příjem na obyvatele je 47 000 USD (tj. 3 916 USD měsíčně,
v přepočtu 68 000 Kč). To je o 1/3 víc než celostátní průměr.
Kalifornská elita je multikulturní, multináboženská, multietnická,
globální, liberální, žije plně v 21. století. Je bohatá.
Computerizovaná. Většinově demokratická. Bělochů je zde 38,8 %, druhou
nejpočetnější skupinou obyvatel jsou Hispánci – 37,6%, dále 13,0%
tvoří asijští Američané. Kalifornie je počítačový průmysl, filmový
průmysl, letecký průmysl, těžba a zpracování nerostných surovin,
zpracování potravin, chemický průmysl, textilní průmysl, strojní výroba…
Kalifornský zemědělský průmysl má nejvyšší výkon z USA. Střední
příjem domácnosti v Kalifornii byl 67 458 USD za rok. Má největší
kongresovou delegaci ze všech států. Demokraty volilo naposledy 60,24 %
voličů. Demokratický guvernér, právník Jerry Brown, je nejdéle
sloužící guvernér v historii Kalifornie.

Utah je republikány ovládaná liduprázdná pustina (13 obyv./km²) s
jadernými polygony, kde 88 % obyvatelstva žije v Salt Lake City a jeho okolí
– v koncentrovaném městském osídlení známém jako Wasatch Front. Z 86,1
% bílí Američané, fanatici mormonského vyznání. Za zmínku zde stojí jen
měděný důl Bingham Canyon Copper Mine. Střední příjem domácnosti zde
byl 55 869 USD za rok. Bývalý mormonský misionář, senátor Orrin Hatch
Grant, předseda senátního Výboru pro finance, zde naposledy zvítězil s 67
%.

To jsou strohá fakta o dvou Amerikách. Divíte se, že Kalifornie volila
Clintonovou a Utah Trumpa?

Premiér Bohuslav Sobotka uvedl, že Trump vsadil na agresivní populismus (nikoli
už pak v oficiálním blahopřání), jeho tajemník pro EU Tomáš Prouza byl
ještě ostřejší. Podle něho se nenávist a populismus stává účinným
programem i za oceánem. Co k tomu říci?

Volby jsou dnes převážně zprostředkovávány médii. Psychologie ví, že
strach je sugestibilní a spouští v těle neurovegetativní projevy a
atavistické reakce, které znemožňují složité multikriteriální
rozhodování. Fyziologickými reakcemi je strnutí, boj nebo útěk.
Žurnalistická teorie říká, že negativní emoce, zejména strach,
fascinují a prodávají se nejlépe. Šok, hrůza, děs… (viz nejčtenější
deník Blesk). Fascinace vybízí k opakování prožitku. Předseda vlády by
potřeboval anxiolytika, aby se tolik nebál. Ani agrese. Pak by potřeboval
antidepresiva, aby se alespoň občas smál. Nebo slušnej matroš na brko.
Někdo by ho měl naučit vyprávět vtipy, zejména o tlustých bílých
mužích a jejich mužnosti. Aby získal ztracenou sebedůvěru. Sice už
nenosí rovnátka, ale působí tak stále. Teď vážně…

Miloš Zeman neradil Donaldu Trumpovi, jak vyhrát volby. Podstatné je, že
Prouza volby nikdy nevyhrál, zatímco Trump i Zeman ano, a Sobotka ty
příští volby prohraje...

Největšími poraženými jsou dle mnohých analytiků americká média a
výzkumné agentury, které stále favorizovaly Clintonovou. Deník New York
Times týden před volbami zveřejnil údaj, že Clintonová má 84procentní
šanci na vítězství, zatímto Trump jen 16 procent. Všechny tyto odhady se
brutálně pletly, američtí novináři ve většině otevřeně stranili
Clintonové. Přesto to dopadlo obráceně. Kde hledat příčiny?

Vy jste si odpověděl. Američtí novináři i výzkumníci ve většině
otevřeně stranili Clintonové. Důvod první. Protože pravicově liberální
média jsou mainstreamem jak v USA, tak v Praze. Pravicově konzervativní jsou
tak upjatě obskurní, jako bývalý Klausův poradce Hájek a jeho Protiproud,
levicově liberální jsou stejně fanatická, jako Patočkův Deník Referendum.
Levicově konzervativní prakticky neexistují anebo to jsou odborářské
bulletiny o stoupající výši minimální mzdy. Zde platí pravidlo bandwagoon
efektu. Každý chce být součástí mainstreamu. Zejména ti, kteří ho
tvoří. Ve výsledku je to katastrofa, neboť pro každého propagandistu i
politika je nejhorší uvěřit vlastní propagandě. To mimo jiné platí i pro
Sobotku a Prouzu. Oni tomu, co říkají, věří. Ale věřit, jak mi
říkávala moje babička, když jsme šli kolem katolického kostela, znamená
hovno vědět. Tím mě vedla k vzdělávání v sociálních vědách.

Druhým důvodem je, že část voličů, zejména chudých mužů a starších
žen, se styděla říci, že se jim líbí velkej, tlustej, zpocenej
šedesátník s prořídlou blond přehazovačkou, zamilovanej do zlatýho
splachovátka na hajzlu a do koupený rajcovní slovinský modelky, kterej si v
šatnách fitka povídá vulgární vtipy o bobrech a směje se jim. Prostě
ukázka chlapa, kterej se s tím na rozdíl od standardizovanejch kravaťáků z
úvěrových oddělení místní pobočky banky nesere, jde tvrdě na věc, a
kterej měl vždycky úspěch. Kterej nikdy nebyl komouš, homouš, feminista
ani hipsterskej metrosexuál. Prostě středostavovskej konzervativní bílej
americkej sen. Kýč, ale když, tak velikej jak Trumpův mrakodrap. Zatímco
Clintonová je pohrobkem vyčpěle zestárlého protestantského snu o
spořádané pracovité rodině. Věrné rodině nevěrného děvkaře, kterej
Lewinskou ani nešoustal, ale strkal jí tam havana. To není americkej sen. To
je vojetá fordka z roku 86 po generálce motoru před předměstskou vilkou z
papundeklu. Ta opravdu nemůže uspokojit americký lid.

Kdybych v tomto semestru učil mediální teorii či psychologii propagandy,
rozebíral bych se studenty sexuologické a sociálně psychologické motivy k
politické volbě amerického prezidenta celý semestr. Na základě Playboye,
americké reklamy, filmových dojáků, kreslených grotesek, armádních
serverů se vtipy a dalších prvků popkultury. A dobře bychom se bavili. Teda…
někteří. Některé ne.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist