Question:
Novinářští fňukánkové, nikdy nic nedokázali. Zeman se pohodlně usadil a
začalo to lítat

Prezident Miloš Zeman zavítal v rámci své návštěvy Královéhradeckého
kraje do Třebechovic pod Orebem. Navštívil místní slévárnu a odpoledne se
sešel i s obyvateli města. Hovořil s nimi o svém předchůdci, ale třeba
také o novinářích, kteří mají potřebu neustále psát o tom, jak je
všechno špatně.

Po šestnácté hodině odpoledne se prezident Miloš Zeman setkal s občany v
Třebechovicích pod Orebem. Stalo se tak v rámci dvoudenní návštěvy hlavy
státu v Královéhradeckém kraji. Na Masarykově náměstí odpověděl
prezident na řadu otázek občanů.

V úvodním proslovu Miloš Zeman poděkoval všem, kteří na setkání s
občany přišli. Náměstí bylo zaplněné a prezident to přivítal. Ocenil
také, že má k dispozici i křeslo k sezení. „Já si vzpomínám na
krásná slova Karla Čapka, který říkal: Člověk, který stojí, lidem
káže. Člověk, který sedí, si s lidmi povídá. A vy jste si nepřišli
vyslechnout žádné kázání, žádný dlouhý projev ukecaného politika. Vy
jste si přišli popovídat,“ prohlásil prezident.

Zeman si prý všiml, že v regionu je vyšší míra nezaměstnanosti než
jinde v kraji. Je rád, že se naše ekonomika opět zvedá. Všiml si prý ale,
že v Třebechovicích stojí pivovar a žijí tam lidé, kterým se moc
pracovat nechce.

„A to je možná ten skutečný důvod, proč je nezaměstnanost v
Třebechovicích vyšší, než je krajský průměr. Já se domnívám, že by
bylo dobře, kdyby ti, kteří řeknou: Mně úplně stačí sociální dávky,
tak proč bych chodil do práce, byli přinuceni k práci tím, že se jim
sociální dávky sníží,“ poznamenal Miloš Zeman. Dočkal se za to
potlesku. „Někdo mě bude obviňovat z antihumanismu, ale já říkám, že
je třeba pomoci lidem, kteří hledají práci. A není třeba pomoci lidem,
kteří nabízenou práci odmítají.“ Tímto Miloš Zeman uzavřel své „krátké
kázání“, jak to sám nazval, a pak už odpovídal na dotazy občanů.

Letiště Václava Havla dnes připomíná aeroklub, takže...

První otázka se týkala návštěvy čínského prezidenta Si Ťin-pchinga.
„Čeho si na této návštěvě vy sám nejvíce ceníte?“ Prezident ji prý
hodnotil především z ekonomického hlediska. „Při přátelském setkání
s čínským prezidentem nepadaly žádné ideologické věty. Nikdo toho
druhého nepřesvědčoval o svém pořadí hodnot,“ prozradil Zeman. Hledala
se prý oboustranně výhodná dohoda jak pro české exportéry, tak pro
posílení role Letiště Václava Havla v Praze. „Když to trochu přeženu,
dnes toto letiště připomíná spíše letiště aeroklubu. České aerolinie
už mají jen čtrnáct provozuschopných letadel,“ zaznělo z úst hlavy
státu. Celkový objem podepsaných dohod je výhodný pro obě strany.

Jeden z občanů Třebechovic zavzpomínal na rok 1989, kdy Miloš Zeman do
tohoto města zavítal. Pan Karel si prezidenta Zemana pamatoval v souvislosti
se článkem o ostrůvcích pozitivní deviace. Právě na tento článek prý
po mnoha letech navázal miliardář Karel Janeček se svou pozitivní evolucí.
Prezident se však proti tomuto spojení ohradil. Karla Janečka si váží jako
člověka, který po zásluze zbohatl a část svých peněz věnoval na
Nadační fond boje proti korupci. „Za to všechno si ho vážím,“
poznamenal prezident. Za hnutí o pozitivní evoluci si ho však neváží. Už
jen proto, jak krátký dech hnutí mělo. Pokud chce někdo mluvit o hnutí,
mělo by žít déle než rok.

Pár slov padlo i o Královéhradeckém kraji. Prezidenta uchvacují
především Krkonoše. Před mnoha a mnoha lety projel Krkonošský hřeben na
běžkách. Zažil přitom mnoho držkopádů, ale kupodivu se mu přitom nic
nezlomilo. „Protože jsem byl mladý, zdravý a krásný, dnes už jsem jenom
krásný,“ řekl. A v náměstí se ozval smích.

Vtip o ďáblu, Miloši Zemanovi a Václavu Klausovi

Miloš Zeman také prozradil, že si z něj stejně jako z každého jiného
politika dělají lidé srandu. Aby to doložil, přidal jeden starší vtip o
sobě a o Václavu Klausovi. „Já sám o sobě hrozně rád vykládám
anekdotu, jak jsem přišel s Klausem do pekla. Tam seděl na trůně ďábel,
vedle něho stála ohavná babice. A ďábel říká: Václave Klausi, máš
mnoho a mnoho hříchů, proto budeš po celou dobu pobytu v pekle kopulovat s
touto babicí. Pak jsem přišel na řadu já, vedle ďábla se objevila Claudia
Schifferová a ďábel říká: Claudie, máš mnoho, mnoho hříchů.“
Občany na náměstí tím znovu rozesmál.

Došlo však i na mnohem vážnější témata, například na víru v Boha.
Prezident sám sebe označil za tolerantního ateistu, který si každý rok
čte dvě až tři stránky v Bibli. Ježíše Krista totiž považuje za
schopného filozofa. Ale za člověka.

Od starší paní se dočkal poděkování. Poděkování za to, že si stojí
za svými názory a neustupuje. Následně se ho ptala, zda se náš kdysi tak
dobrý textilní průmysl znovu postaví na nohy. Miloš Zeman konstatoval, že
se textilní průmysl už zvedá. Svědčí o tom například příběh pana
Jiřího Hlavatého s firmou Juta. Zmíněný podnikatel za to od prezidenta
dostal vyznamenání za úspěšnou podnikatelskou činnost.

Novinářští fňukálkové

Otře se však vymezil vůči jiným skupinám obyvatel. „Takoví ti
fňukalové, kteří v životě nikdy nic nedokázali, nezasadili strom,
nezplodili dítě a nepostavili dům. Kteří jenom ve svých pitomých
komentářích píší o tom, že všechno je špatně a nikdo nedokáže nic
udělat, tak všichni tito fňukalové by měli dostat menší prostor, než
dnes v médiích mají,“ udeřil prezident. Doplnil k tomu, že měl na mysli
novináře.

Nakonec občany ujistil, že dbá o své zdraví. Řídí se prý radou jedné
valašské stařenky, která si každé ráno dá panáčka slivovice, aby
spálila červa. Řídí se prý také příkladem někdejšího německého
kancléře Helmuta Schmidta, který zapaloval jednu cigaretu od druhé a dožil
se devadesáti šesti let. A nakonec se prý řídí příkladem někdejšího
britského premiéra Winstona Churchilla, který se podle vlastních slov dožil
devadesáti let, protože pil whisky, kouřil doutníky a nesportoval.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
ČT dostala nakládačku za pořad o čtvrti, ze které jsou muslimští vrazi.
To raději ani nečtěte

Facebooková stránka Islám v ČR nechceme, jež má více než 71 tisíc
příznivců, se velmi rozlítila nad vysíláním ČT v pořadu Objektiv.
Konkrétně zaútočila na Anettu Kubalovou a Bohumila Vostala, kteří podle
stránky připravili na výročí islámských koordinovaných útoků v
Paříži propagaci islamizované bruselské čtvrti Molenbeek. „Ano, je to ta
čtvrť, kde byly tyto útoky připravovány,“ uvádí stránka.

„Molenbeek byl vykreslen jako pohodové místo. Jako by ještě na jaře
kvůli této čtvrti nebyl na pět dní zablokován celý Brusel při
vyšetřování útoků na bruselském letišti 22. března (35 mrtvých),“
konstatuje stránka.

ČT podle ní islám propaguje dlouhodobě, jsou naštvaní kvůli Trumpovi. „Ale
sakra alespoň základní úcta k obětem loňského útoku by nebyla?“ ptají
se. A zdůrazňují, že se stydí za to, že televize nese název Česká. „Za
tohle chtějí 135 Kč měsíčně,“ rozlítili se v komentáři, jenž
získal téměř 250 lajků.

Celý pořad najdete ZDE.

Poté, co FCB stránka proti islámu vyzvala, aby lidé vyjádřili svůj názor
na facebookových stránkách pořadu, spustila se lavina příspěvků. A i
tyto komentáře získávali lajky od těch, co s nimi souhlasili.

„Goebbels by se za vás nestyděl, že vám není hanba. Smutné, ale čiň
čertu dobře – třeba i vy okusíte jejich medicínu. Ještě propagujte
halal!“ rozlítili se diváci.

„Děláte tu pozitivní propagandu islámu dobrovolně, nebo jsou za tím
nějaké ušlechtilé pohnutky, jako například prémie na výplatní pásce?“
zeptal se uživatel v jednom z příspěvků. Další z uživatelů poznamenal,
že stále čeká, kdy ČT klesne na dno té nejubožejší totalitní
propagandy. „A vy pořád ukazujete, že máte zřejmě neomezené možnosti!
Hnus, příšernost, lakování na růžovo,“ zmínil.

„Nezklamali jste. Při teroristickém útoku v Paříži v listopadu 2015 bylo
zabito 137 lidí (včetně 7 útočníků) a dalších 368 bylo zraněno. Na
letišti a v metru v Bruselu v březnu letošního roku zemřelo 35 osob (z toho
3 teroristé) a 340 lidí bylo zraněno. A vy odvysíláte dokument, po jehož
zhlédnutí málem lituji, že v tak krásném, multikulturou obohaceném
místě nežiji. Až vám někdo přijde rozbít na Kavčí hory do studia hubu,
jako že bych se ani moc nedivil, také rok poté odvysíláte něco hezkého a
povzbudivého z jeho rodné vísky?“ vyzval další z pisatelů k neplacení
koncesionářských poplatků.

Česká televize se také dočkala „rady“. „Super. A na výročí
osvobození Osvětimi dejte reportáž z Orlího hnízda. Bio farmy, hory a tak,“
poznamenal pisatel.

„Vy jste ubožáci. Jste jak banda krys, a to ta ubohá zvířata ještě
urazím. Je mi z vás na blití. Sráči,“ nebral si servítky další z
diváků. Další se domníval, že ten pořad snad financoval Sörös nebo
rovnou nějaký katarský princ. „To je neuvěřitelné, k jakým odporným
zrůdnostem je ochotná se ČT zaprodat. Už se lidem nedivím, že se jim z
vás dělá na zvracení. Tak odporný totalitní hnus patří do Severní
Koreje a podobných žump. To zrůdné pohrdání mrtvými oběťmi je
strašlivé. Nemáte opravdu žádný stud,“ zaznělo také.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Oldřich Maděra: Evropská burza energií a cenové intriky ČEZu

O něco podobného se pokusila i pražská burza. I zde vznikla podobná burza
enerxií – Power Exchange Central Europe, PXE. Odkaz na její web je (4) Tato
burza obchoduje m.j. i elektrickou energii v pěti státech – v ČR, na
Slovensku, v Polsku, Maďarsku a v Rumunsku. Rumunsko se později odpojilo a
přešlo přímo pod EEX.

V roce 2016 zakoupila 66,67% akcií této burzy právě evropská burza EEX.
Tím se od 1.5.2017 stala pražská PXE její součástí. Například v
dnešních dnech se cena elektrické energie na burze v ČR obchoduje okolo 35
EUR / MWh. Pokud tedy vezmeme kurz koruny proti EUR z kurzových údajů ČNB (5)
můžeme cenu energie v Eurech/MWh přepočítat poměrně lehce na cenu v Kč/kWh.
Pokud 1MWh je 1 000kWh, EUro je asi 25,60 korun, tak cena elektrické energie je
asi 0,90 Kč/kWh. Celkové teritorium, na kterém evropská burza EEX obchoduje
je zobrazeno na straně 24 výroční zprávy za rok 2015 (6) a neustále roste.
Například již v roce 2015 EEX signalizovala, že koupí pražskou burzu PXE a
také to následně udělala.

Dalším zdrojem, který vypovídá o cenách elektrické energie v
nejbližším okolí ČR je například portál Energy Charts, který
zvřejňuje pravidelně nákupní a prodejní ceny elektrické energie Německa
viz (7) Německo vyhrálo bitvu o obnovitelné zdroje.Vybudovalo cca 100 000 MW
instalovaného výkonu v obnovitelných zdrojích. Podobně postupují i další
země, jako je Norsko, Dánsko, Švédsko a Velká Británie. Obrovský
potenciál obnovitelných zdrojů umožnil Německu nejen plně pokrýt svou
spotřebu, ale začít i s vývozem energie, což dokládá snížení
vývozních cen silové energie zhruba na polovinu za posledních deset let.

Obrázek 1 – Evropské ceny silové elektrické elektrické energie

Nejprve jsem se chtěl podívat, jak EEX burza fugovala zhruba v posledních
deseti letech, tj. od roku 2009 včetně. Vzal jsem roky 2016 a 2017 a snažil
jsem se najít nejvyšší bod zatížení v zimě a nejnižší pod zatížení
v létě.

Obrázek 2 – Evropské ceny silové elektrické elektrické energie v roce
2016

Obrázek 3 – Evropské ceny silové elektrické elektrické energie v roce
2017

Jak je vidět z obrázků 2 a 3, tak v západní Evropě není žádný problém
s elektrickou energií. Burza funguje perfektně. V roce 2016 bylo zobchodováno
535 TWh elektrické energie, tj. 535 miliónů Megawathodin (výroční zpráva
2016, str.4). Pro srovnání burza v Praze zobchodovala jen asi 30 TWh (viz
výroční zpráva 2016, str.8). Pražská burza je tedy co do objemu
obchodování jen asi 5,6% evropské burzy EEX.

V období květen a Vánoce byl v roce 2017 poprvé na burze takový přebytek
energie, že Vám dokonce zaplatili velmi slušné peníze, pokud jste nějakou
energii odebrali. Tento stav asi nebude trvat dlouho, protože se staví stovky
a spíše desetitisíce bateriových zásobníků energie. Baterii bude mít
každý dům a každé auto. Při současné úrovni komunikací nebude problém,
aby si tyto baterie prostě počkaly na nejlevnější energii. To je hlavní
princip tzv. smart cities.

Plyne z toho jeden velmi důležitý závěr. Burza, jejíž částí jsme i my,
má spíše přebytky energie a nikoliv nedostatek. Tato burza je asi 20x
silnější než burza středoeveropských zemí v Praze, kterou v roce 2016
koupila.

Nedalo mi, abych se nepodíval, jaký má vliv obchodování silové elektrické
energie na EEX na výstupní ceny ČEZ pro české domácnosti. Nejprve jsem
udělal následující graf:

Obrázek 4 – Výstupní cena elektrické energie ČEZ pro české domácnosti
ve srovnání s Evropskými velkoobchodními cenami

Zajímalo mě, čím je vyplněn ten obrovský rozdíl mezi velkoobchodní cenou
na burze a maloobchodní cenou pro běžnou českou domácnost. Hledal jsem tedy
cenové podklady ČEZ za posledních 10 let. Našel jsem část zde: (8) část
jsem dohledal pomocí Google.

Byl jsem již po několikáté velmi nemile překvapen, jak složité je si
vypočítat naprosto běžnou věc – cenu elektrické energie, kterou
spotřebovávám. Navíc byl tento dokument během deseti let desetkrát
změněn. Připadá mi, že ČEZ musí zaměstnávat velmi kvalifikovaného
člověka v kumulované funkci kejklíř / manipulátor / kazisvět. Hlavním
úkolem tohoto člověka je zamlžit cenu elektrické energie a znesnadnit její
výpočet do té míry, že se na to většina obyvatel země prostě vykašle a
zaplatí, co jim dojde na faktuře, protože prostě nemají čas se s tím
babrat.

Ujal jsem se tedy dobrovolně neplacené veřejné funkce antimanipulátora /
dekodéra a snažil jsem se ty ceny za těch deset let nějak vypočítat,
seřadit, analyzovat a udělat z toho nějaký závěr.

Vybral jsem si lépe vybavenou domácnost s třífázovým jističem 32A a s
odběrem asi 300kWh měsíčně. Je to rodina se 2-3 dětmi bydlící v
rodinném domě u velkého města. Žena je doma s dětmi. Vaří, peče,
chladí, mrazí apod. Tomu tedy odpovídá ta spotřeba. Tato domácnost by
měla být v sazbě ČEZ D02d. Přepočteno do velkých čísel – roční
spotřeba el.energie domácnosti je 3,6 MWh.

Obrázek 5 – Tabulka jednotlivých složek ceny elektrické energie vybrané
domácnosti

Obrázek 6 – Graf jednotlivých složek ceny elektrické energie vybrané
domácnosti

Na grafu je pěkně vidět velký zub mezi léty 2013-2014. To se ujal funkce
Ministra financí ČR pan Andrej Babiš – že by nějaká obava vedení ČEZu
z cenové kontroly? Ono to také dokládá, jaké rezervy v té ceně asi musely
být, pokud ČEZ dokázal snížit cenu elektrické energii téměř okamžitě
z 5,576 Kč/kWh na 4,706 Kč/kWh, tedy o 15,6%!

Zajímalo mě, co v tom okamžiku musel tedy ten domnělý pan kejklíř /
manipulátor / kazisvět udělat, aby tu cenu tak rychle srazil a ještě vše
zamlžil. Proto jsem převedl graf na sloupcový a přeházel jsem jednotlivé
složky ceny tak, aby to bylo patrnější. Prosím zde je výsledek.

Obrázek 7 – Sloupcový graf jednotlivých složek ceny elektrické energie
vybrané domácnosti

Společně s tabulkou v obrázku 5 je možné vidět hlavní změny. Snížila
se cena silové energie z 1,535 Kč/kWh na 1,213 Kč/kWh. Snížila se cena
distribuce z 1,892 Kč/kWh na 1,550 Kč/kWh. Snížila se cena systémových
služeb z 0,144 Kč/kWh na 0,119 Kč/kWh a další.

Je z toho například vidět, že ČEZ dokázal jít pouze jedenkrát za deseet
let i pod cenu něměcké energie (viz obrázek 4). Dokázal to, protože to
dokázat chtěl. Pak nechal svou cenu opět stagnovat, takže se zase rychle
vrátil do uctivé vzdálenosti od německé prodejní ceny.

Podíval jsem se na tabulku poněkud podrobněji a zjistil jsem, že ty ceny
byly opakovaně manipulovány tak, jak bylo v té chvíli potřeba. Vzal jsem
tedy řádek po řádku a našel jsem minimální hodnotu, za kterou bylo
možné danou službu provést. Byl jsem při tom velmi shovívaný. Pokud si
například vezmeme, že velkoobchodní cena energie byla v roce 2014 1,213 Kč/kWh
a cena distribuce, rezervovaného výkonu a pevné měsíční ceny činily
dohromady 1,550 + 0,287 + 0,200 = 2,037 Kč, tak musí být všem jasné, že
tyto peníze ČEZ nemůže žádným způsobem za tyto služby utratit, ani
kdyby zvedl plat svým zaměstancům na 150 tis měsíčně průměr, používal
pouze platinové šrouby a zaměstance nechal jezdit v elektromobilech Tesla.
Zde je podle mého názoru skryt další megatunel, ale tím se dnes nebudu
zabývat. Snad příště.

Vzal jsem tabulku a upravil jsem všechny její řádky tak, že jsem tam dal
minimální hodnotu. Místo ceny silové elektřiny ČEZ jsem dal rovnou
prodejní cenu německé elektřiny. Učinil jsem jedinou výjimku. Ponechal
jsem cenu rezervovaného výkonu za rok 2015 a nikoliv za rok 2014.

Zde je výsledek – nejprve tabulka:

Obrázek 8 – Tabulka jednotlivých složek ceny elektrické energie vybrané
domácnosti očištěná od nedůvodných navýšení ceny

Po tomto očištění by cena ČEZ v roce 2018 klesla o asi 70 haléřů na kWh.
Následuje graf:

Obrázek 9 – Sloupcový graf jednotlivých složek ceny elektrické energie
vybrané domácnosti alespoň částečně očištěný od nedůvodných
navýšení ceny

Graf najednou začal následovat postupný pokles ceny silové elektřiny na
burze tak, jak by to každý předpokládal. Na co tedy tu burzu máme, když si
monopolní distribuční společnost určuje ceny pro domácnosti jak chce a
ERÚ tomu pouze odevzdaně přihlíží?

Pokud by tato instituce pracovala tak, jak má, tak věřím, že by asi nebyl
problém cenu energie pro české domácnosti stlačit pod 3,40 – 3,30 Kč/kWh
včetně DPH. To by donutilo ČEZ konečně začít hledat rezervy a vyvarovat
se zahraničních dobrodružství typu Albánie, Bulharsko a Rumunsko.

Vypracoval jsem nyní pro každý rok 2009-2018 následující výpočet:

Obrázek 10 – Výpočet složek ceny elektrické energie pro vybranou
domácnost pro rok 2018

Výsledky všech deseti výpočtů jsem shrnul do následující tabulky:

Obrázek 11 – Výpočet, o kolik ČEZ nedůvodně fakturoval v minulých
deseti letech každé české domácnosti a celkového obohacení, které mu z
toho vzniklo

Musím ovšem konstatovat, že výše uvedené hodnoty celkové cenové
manipulace v neprospěch každé české domácnosti jsou velmi pravděpodobně
velmi optimistické. Ve skutečnosti mohou být i 2-3 krát vyšší. ČEZ si
tak mohl přijít za posledních deset let ne na 64 miliard korun, ale na 130
až 200 miliard korun. Přitom, jak všichni tušíme, značná část těchto
peněz asi skončila v daňových rájích nebo na účtech politických stran.

Dále mě začalo zajímat, jaké jsou tedy ceny “české” elektrické
energie ve srovnání s jinými v EU. Vzal jsem poctivě všech 28 zemí EU a
začal jsem je srovnávat. Nejprve jsem musel stanovit HDP na hlavu (per capita)
každé členské země. Udělal jsem to z tabulky dostupné na webu EU zde: (9)

Tabulka je zde:

Obrázek 12 – Tabulka s údaji HDP na hlavu pro 28 zemí EU doplněná o
některé další země

Poslední sloupec tabulky je již poměr parity kupní síly průměru 28 zemí
EU vůči každé zemi EU.

Obrázek 13 – Graf HDP na hlavu pro 28 zemí EU doplněná o některé další
země

Obrázek 14 – Graf HDP na hlavu pro 28 zemí EU – pouze vybrané země

Z grafů na obrázcích 13 a 14 je vidět, že Česká republika je podle
hrubého domácího produktu stále v dolní polovině průměru EU. Neodpustím
si poznámku, že 3,5 miliónu Irů vytvoří větší HDP než deset miliónů
rozhádaných Čechů. Irové prošli hlubokou krizí s rozkradením bankovního
sektoru. Přesto se dokázali vzchopit a opět tu jejich ekonomiku rozjet naplno.
Žil jsem v Irsku 12 let a nemám co bych té zemi vytkl. Irové jsou
disciplinovaní. Dokáží táhnout ze jeden provaz a je to vidět. Podobně je
to i ve Švýcarsku. Německo roste trvale. Británie prošla krizí, podobně
jako Irsko a začala růst. Zastavily ji až dohady o Brexitu. Čechy
následují těsně Dánsko a nejsou na tom špatně. Mohly by jít nahoru ale
daleko rychleji.

Dále jsem našel tabulku průměrných cen energií jednotlivých států EU
– zde (10) a zde (11)

Obrázek 15 – Ceny elektrické energie pro domácnosti v jednotlivých zemích
EU v EURech a v Kč

Udělal jsem to pro léta 2012 – 2017, přičemž paritu kupní síly jsem
stanovil pro jednoduchost z posledních dostupných dat EU pro rok 2017. Při
převodu údajů z tabulky v EURech jsem ceny vynásobil paritou kupní síly (koeficient
X v posledním odstavci tabulky HDP na obrázku 12).

Dostal jsem tak ceny elektrické energie pro domácnosti (bez DPH) v
jednotlivých 28 zemích EU srovnatelné podle parity kupní síly v
jednotlivých zemích EU. Tabulka je doplněna i jinými zeměmi pro srovnání.
Já jsem navíc doplnil Rusko z dat získaných na internetu.

Z tabulky jsem vytvořil dva grafy:

Obrázek 16 – Ceny elektrické energie pro domácnosti podle parity kupní
síly v Kč – kompletní

Obrázek 17 – Ceny elektrické energie pro domácnosti podle parity kupní
síly v Kč – vybrané země

Po příchodu Martina Romana do funkce generálního ředitele ČEZ zdražil
postupně elektrickou energii asi 8x oproti roku 1991. Viz odkaz na článek
Hnutí Duha zde. (12)

Lidé to tehdy chápali jako obecnou reakci na zvýšení mezd a v podstatě
proti tomu moc neprotestovali. To byla jejich chyba a Romanův geniální tah,
protože toto nehorázné zdražení nebylo podloženo ničím. ČEZ ani
masivně neinvestoval do nových technologií, ani nijakým převratným
způsobem neopravil přenosovou a distribuční soustavu. ČEZ se topil v
nepoctivě nabitých penězích, které plnými hrstmi rozhazoval všemi směry.
Velká část jich byla vytunelována do daňových rájů, část jich
skončila na účtech politických stran. Na své si jistě přišli jak pan
Roman, tak i jeho nástupce pan Beneš.

Z posledních dvou grafů je patrné hned několik věcí:

· Vůbec nejdražší elektrickou energii podle parity kupní síly mají v
Albánii.

· Neobchodoval tam náhodou ČEZ a neskončilo to výpraskem?

· V těsném závěsu jsou pak i Bulharsko a Rumunsko s několika dalšími
balkánskými zeměmi.

· Opět - neobchodoval tam ČEZ a neskončilo to výpraskem?

· Rusko tuto skupinu uzavírá – nechce nás tak trochu ČEZ táhnout směrem
k této skupině?

· Zavedením nové daně z elektřiny v roce 2018 se otevřela nová vrátka k
jejímu zdražení.

· Ostatní tzv. civilizované země jsou seřazeny pod křivkou průměru EU.

· Jedinou vyspělou zemí, která vybočuje, je Německo.

· Ceny ČEZu byly po léta uměle drženy těsně nad Německem.

· Německo při tom totálně přebudovalo svou energetiku.

· Vybudovalo 100 000 MW nových obnovitelných zdrojů a buduje nový dlouhý
čtyřnásobný HVDC link z Baltského moře do Bavorska.

· Palivem nových Německých elektráren jsou vítr a slunce.

· Německo se na rozdíl od ČR stane totálně nezávislé na dovozech
elektrické energie.

· Na rozdílod Čech, které chtějí mimo plynu, ropy a uranu dovážet
dokonce i uhlí!

· Viz platné energetická koncepce zde PDF (str. 120)

· V Německu bude pravděpodobně následovat i masivní zlevnění elektrické
energie.

· Ono se to již částečně děje, ale napřed musí být splaceny
největší investice (5-7let?)

· Proti tomu ČEZ používá dnes již značně opotřebované jaderné a
hnědouhelné elektrárny na konci životnosti, rezavou přenosvou a
distribuční soustavu, dělníky a techniky s pětkrát nižšími mzdami a
přesto je jeho cena vyšší?

· Této pohádce nelze uvěřit.

Na konci této vyčerpávající neplacené práce jsem však pochopil jednu
věc, kterou jsem před tím nechápal. Pořád jsem nemohl pochopit, před kým
se pan ředitel Beneš chodí opakovaně ukrývat do prezidentského štábu.
Před čím opakovaně hledá ochranu u pana prezidenta? Dnes to již vím. Pan
Beneš to samozřejmě vše o těch cenách ví. On ty ceny sám pomáhal
vytvořit. On je nyní sám drží na té nehorázné výši. On se zkrátka
bojí, aby ho veřejně neukamenovali jeho vlastní odběratelé elektrické
energie.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Asad poděkoval Rusku za rozsáhlou pomoc v boji s terorismem

Prezident Sýrie Bašár Asad vyjádřil v rozhovoru s ruským lídrem
Vladimirem Putinem hlubokou vděčnost RF za rozsáhlou pomoc v boji s
terorismem a za humanitární pomoc, oznámila v pondělí tisková služba
Kremlu.

Telefonická beseda Putina s Asadem se konala z iniciativy ruské strany.

Operace Vojensko-kosmických sil RF v Sýrii, jejímž cílem je podpora
pozemní operace vládních vojsk Syrské arabské republiky a likvidace
infrastruktury teroristického uskupení IS, začala 30. září loňského roku.
Za tuto dobu zničila ruská letadla tisíce objektů teroristů včetně
velitelských stanovišť, skladišť a cvičných polygonů.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Kapitán letadla Aeroflotu promluvil o prohlídce britskou policií

Celníci, kteří prohlíželi ruské letadlo v Londýně, na to neměli právo,
kontrolovat letadla mohou jenom tři rezorty, prohlásil kapitán letadla
Vitalij Mitrofanov.

„Představili se jako Border Force, tedy celní služba… Může mě
prohlížet LBA (Spolkový úřad pro leteckou dopravu) — Německo, může
letadlo prohlížet SAFA (evropský program letecké bezpečnosti) a Rosaviacija…
Bylo to zcela za hranicemi všech pravidel," řekl kapitán.

Jeho vystoupení vysílala televizní stanice Rossija 24

Zaměstnanci britské policie a celnice vstoupili na palubu letadla včera.
Podle slov oficiální mluvčí ruského ministerstva zahraničí Marie
Zacharovové odmítli odhalit své záměry a jednali přitom „ultimativním
způsobem".

Příslušníci silových struktur posádce nařídili, aby letadlo opustila.
Když velitel letadla řekl, že je mu zakázáno palubu opouštět, byl
izolován v kabině letců. Až příjezd pracovníka velvyslanectví a po
dlouhém jednání bylo kapitánovi umožněno, aby se účastnil prohlídky.

Po prohlídce Angličané odmítli předložit jakékoli dokumenty, v nichž by
byly uvedeny cíl, právní základ a výsledky této akce. Zacharovová
podotýká, že podobné chování poukazuje na to, že policisté a celníci
chtěli provést jisté manipulace bez očitých svědků.

Velvyslanectví Ruska v Londýně už zaslalo na Ministerstvo zahraničí Velké
Británie protestní nótu. Aeroflot ze své strany vyjádřil rozpaky nad
jednáním místních úřadů.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Profesor Krejčí o Číně: Nikdy tam nebylo tolik individuální svobody jako
dnes. Směs sovětského socialismu a tržního hospodářství, originální
jako sama Čína

ROZHOVOR „Kdybych se podíval do dějin Číny, nikdy tam nebylo tolik
individuální svobody jako dnes,“ říká profesor Oskar Krejčí, který v
rozhovoru pro ParlamentníListy.cz analyzuje situaci asijského tygra i po
stránce zahraničních investic. A že je Čína komunistická? „To, co
vidíme v současné Číně, je pozoruhodná směs marxismu a konfucianismu,
směs sovětského stylu socialismu s tržním hospodářstvím. Je to něco
zcela originálního, tak jak je originální a svébytná čínská civilizace,“
uvedl Krejčí.

Při podpisu strategického partnerství mezi Čínou a Českou republikou topka
vyvěsila ze sněmovny tibetské vlajky. O čem to svědčí?

Pokud jde o podpis uvedených smluv, hlavně o strategickém partnerství, jde o
standardizovanou smlouvu, kterou podepisuje Čína s většinou
západoevropských zemí. V tom není žádný politický nebo lidsko-právní
problém, jak se snaží naznačit někteří politici v Česku. Ti, kteří
vyvěšují tibetské vlajky, tak činí ne proto, že je zajímá Tibet, o
kterém většinou nevědí vůbec nic, ale proto, že se chtějí zviditelnit.
Mají velkou výhodu, protože můžete napsat sto analytických komentářů o
Číně a Česká televize si toho nevšimne, ale když vyvěsíte jeden
billboard s Václavem Havlem s dalajlamou, máte zaručeno, že budete v České
televizi od rána do večera. Pánové, kteří vyvěšují tibetské vlajky,
tohle dobře vědí.

Čína je prezentována ve veřejnoprávních médiích jako „komunistická
Čína“. Přesto vy, nejenže máte přehled jako politolog, ale také jste v
Číně určitou dobu strávil. Jak to tedy je? Vládne v Číně komunismus,
socialismus, nebo socialismus s prvky kapitalismu? Co se dá říci o jejich
systému řízení státu?

Také jsem si tuto otázku často kladl, ale myslím si, že je postavena
nesprávně. Nejdříve bychom se měli zeptat: „Co je to socialismus a co je
to komunismus?“ To, že Česká televize používá spojení „komunistická
Čína“, je samozřejmě jejich snaha o negativní hodnocení, což takto
spousta lidí bude vnímat, ovšem část možná ne. Je to Čínská lidová
republika, tak jak je uznána mezinárodním společenstvím. Každá generace
si přináší vlastní definici socialismu. To, co vidíme v současné Číně,
je pozoruhodná směs marxismu a konfucianismu. Je to pozoruhodná směs
sovětského stylu socialismu s tržním hospodářstvím a je to něco zcela
originálního, tak jak je originální a svébytná čínská civilizace. To,
co se povedlo Mao Ce-tungovi a teď Si Ťin-pchingovi, je vytvářet takový typ
režimu, který nejlépe odpovídá čínským možnostem, tradici a dynamice.

Jsou dvě možnosti, jak se vyvíjet, když jde o rozvojovou zemi takových
rozměrů, jako je Čína. My nemůžeme porovnávat Česko a Čínu, můžeme
porovnávat Čínu a Indii. Když se podíváte na indexy týkající se kvality
života, vidíte, že Čína je dál než Indie, to samé platí v ekonomice,
zdravotnictví nebo školství. A přitom začínala Čína v poválečném
období s horším základem než Indie. Když se bavíme o tom, který režim
je kvalitní nebo který je socialistický, měli bychom se bavit o tom, který
přináší víc pro své obyvatele. To, co se v Číně odehrává dnes, je
přechodná situace, a to ne proto, že by spěchali k nějakému americkému
způsobu života nebo snad českému způsobu života, ale proto, že je to
země, která si stanovila fascinující cíle, které nikdy v dějinách
žádná společnost nenastavila. Čína v roce 2020 bude jiná než dnes. Je
pouze otázkou, zda to bude stabilní Čína, kde se lidem bude žít dobře.
Pravděpodobně to bude země, která má socialistické nebo konfuciánské
rysy, spíš bude vládnout meritokracie než liberální demokracie. I když
samozřejmě v nižších složkách státních struktur je patrný nárůst
tradiční západní demokracie. Proboha, ale jaká je demokracie na Západě,
když k tomu, abyste byl zvolen prezidentem, potřebujete miliardy dolarů?

Podle některých odborníků vyrůstá i dnešní zřízení z konfucianismu a
z něj pak vyplývá spíš snaha upřednostňovat celek před individualismem.
Do jaké míry přetrvávají v čínské společnosti tyto rysy a jak se
projevují?

Když se podíváme na konfucianismus v Číně, měl období slávy a
oblíbenosti a naopak dobu menší podpory. Důraz na tradici přispěl k tomu,
že se Čína propadla v ekonomické dynamice a nebyla schopná zachytit
průmyslovou revoluci. Svou tradicionalistickou povahou konfucianismus přispěl
k tomu, že pak byla Čína Západem rozložena. Mám na mysli dobytí Pekingu v
roce 1900 atd. V tomto momentě se začaly střetávat dvě koncepce modernizace
Číny, které obě byly v rozporu s konfuciánskou tradicí. První byla
neliberálně-kapitalistická, kterou představoval Čankajšek, a druhá
socialistická sovětského typu. Mao Ce-tung zvítězil a pak bylo potřeba
tradici vstřebat. Kolize mezi humanismem, který je obsazen v konfucianismu a
marxismu, je ale minimální. Konfucianismus kladl důraz na vzdělání,
důvěru v člověka a v to, že vzdělaný člověk má mít otevřenou cestu
ke kariéře. To je přece osvícensko-marxistická vize. Sounáležití jedné
z linií modernizace marxistické a konfucianismu nepokládám za příliš
obtížné. Tato vazba je možná.

Amnesty International se obrátila na prezidenta České republiky dopisem s
výzvou, aby při setkání s čínským prezidentem vyslovil nesouhlas s
tamějším režimem. AI ve své zprávě o stavu lidských práv v Číně v
roce 2015 zdokumentovala řadu porušování práv lidí včetně útoků na
obránce lidských práv, omezování svobody slova, svobody vyznání,
reprodukčních práv či systémové diskriminace etnických Tibeťanů. Jak
moc je podle vás kritická situace s demokratickými prvky v této zemi?

Kdybych se podíval do dějin Číny, nikdy tam nebylo tolik individuální
svobody, jako je dnes. Samozřejmě pocit sounáležitosti od rodiny po stát,
řekněme v antické podobě, je patrný dodnes a odporuje sobecky pojatému
individualismu a egocentrismu, který hlásá liberalismus. Obec je více než
jednotlivec, říká antická filozofie a říká to v podstatě i
konfucianismus, i když trochu v jiné rovině, protože je zde důraz na
vzdělání. To, co my dnes vidíme, je neuvěřitelná jednostrannost. Nechci
tvrdit, že je v Číně vše v pořádku, je možné kritizovat nedostatky, ale
je potřeba nechat na Číňanech, ať si to vyřeší sami. Zadruhé, měli
bychom se dívat na vlastní nedostatky a učit se od Číny. Chlapci
vyvěšují vlajky Tibetu, ale kde jsou vlajky svobodné Havaje? Vždyť Havaj
byla okupovaná Američany, kteří svrhli královnu a připojili si území.
Proč tohle nikomu nevadí? Tibet je v podstatě většinu svých dějin
součástí Číny. Když se podíváte na smlouvu mezi Brity a Rusy z roku 1907,
poté, kdy Britové násilím dobyli Tibet a zmasakrovali obránce Tibetu, tak
říká, že o Tibet se budou Londýn a Petrohrad dohadovat přes Peking. To je
jasné uznání suverenity Číny nad územím Tibetu. Chápu, že některých
jednotlivců se dotýká svoboda slova, ale proč jim nevadí Guantánamo?
Buďme kritičtí vůči Číně, ale poslouchejme i Čínu. Učit se navzájem,
a ne se poučovat a prohlašovat jeden režim za lepší než druhý. Podstatné
na návštěvě čínského prezidenta je, a v tom vidím obrovský přínos
českého prezidenta při našem politickém prostředí, že základem pro
politiku by měla být komunikace. Nestačí to, co předvádějí
vyvěšovatelé tibetských vlajek a Česká televize. Je potřeba o věcech
přemýšlet.

Zaznívaly informace o ekonomické nestabilitě Číny. Hrozí, že se
hospodářství a třeba i režim rozkymácí?

Nikdy se neměli lidé v Číně tak dobře, mám na mysli masy, ne elitu, jako
se mají dnes. Ovšem stále je to rozvojová země, kde žijí desítky
milionů lidí pod hranicí chudoby. Na Číně posledních třiceti let je
fascinující nebývalá ekonomická dynamika. Ta je dnes zpochybňována,
protože se relativní růst dostal pod deset procent HDP. Jenže množství
vydělaných peněz je větší, než bylo před deseti lety, protože procenta
se počítají z vyššího základu. Pravdou je, že Čína musí změnit
vnitřní ekonomiku a zavřít nerentabilní provozy. Ovšem zároveň takový
zásah znamená najít uplatnění pro cca šest milionů lidí. Je důležité
také dostat do pohybu provázanost čínské a zahraniční ekonomiky způsobem,
který začali dělat před dvěma a třemi lety, a to jsou investice v
zahraničí. Jsou pro to dva důvody. Investice v zahraničí jsou zdrojem
dynamiky, a pak tím vyřeší problém, o kterém se nám může jen zdát.
Mají nadbytek rezerv. Ještě před rokem a půl byli na 3,8 bilionu dolarů. A
co s tím? Zvlášť když víte, že dolar i euro jsou nejisté měny?
Nakupují zlato a investují v zahraničí. Pryč s dolarem a obligacemi.
Uvidíme, co z toho bude, ale jde o velmi racionální chování, které nás
nijak neohrožuje. Je to normální byznys.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Markéta Šichtařová: Jak naletět státu snadno a rychle

Stát se v poslední době rád chlubí, že prý dokázal dostat své finance,
tedy státní rozpočet, do nejlepšího stavu od vzniku ČR. Hezky pěkně.
Srdce daňového poplatníka musí plesat. Až na to, že to jaksi není pravda.

Tedy – ona to technicky vzato je pravda potud, že státní rozpočet se
skutečně vyvíjí nejlépe od devadesátých let.

Dnes je už evidentní, že rozpočet neskončí deficitem 70 miliard korun,
který byl naplánován, ale naopak s přebytkem. Což je asi takové jako
vytahovat se, že umím masajsky líp než můj jezevčík. Jelikož pravdou už
není ona druhá polovina tvrzení. Totiž že se to povedlo státu a zejména
Ministerstvu financí. Nepřibarvená realita je spíš taková, že stát by
musel být extra velké motovidlo, aby rozpočet letos nedopadl dobře. Takže
kdo za ten skvělý výsledek může doopravdy?

Zaprvé za něj může Česká národní banka (ČNB). Tedy samozřejmě ne
přímo, ne že by zrovínka rozpočet spadal do její kompetence. Ale
připletla se k celé té záležitosti trochu jak slepý k houslím. Česká
národní banka totiž, jak známo, intervenuje proti české koruně a udržuje
ji tím uměle slabou. Každému spekulantovi za našimi hranicemi musí být a
taky je jasné, že tohle ČNB nemůže dělat donekonečna. Intervence totiž
už stály skoro 600 mld. Kč a koruna je kvůli nim až o 10 procent slabší,
než by byla bez nich. A účet každým dnem dál narůstá. Takže je
navýsost logické čekat, že jakmile ČNB intervenování vzdá, koruna prudce
posílí. Možná až o oněch 10 procent. Tomu říkám obstojné lákadlo a
dost dobrý důvod pro spekulaci. Rozumějme, pro spekulaci na posílení
české koruny skrze nákupy českých dluhopisů. A když je po něčem velká
poptávka, cena toho něčeho logicky roste. Takže české státní dluhopisy
jen díky intervencím neuvěřitelně zdražují. Zdražují tak moc, že dnes
už jsou spekulanti ochotni českému státu dokonce platit za to, že si
smějí jeho dluhopisy koupit. Neboli dluhopisy mají záporné výnosy. A stát
na tom pochopitelně rejžuje. Pravda, rozpočet na záporných úrocích ze
svých vlastních dluhopisů zatím vydělal asi miliardu korun, což jsou v
celkových výsledcích „drobné“; ale pro svou kurióznost tenhle zdroj
příjmů státní kasy stojí za zmínku. A co je na tom všem špatně? Zisk
pro rozpočet z titulu záporných sazeb bude víc než kompenzován ztrátou
ČNB z devizových rezerv v okamžiku, až koruna posílí. Takže výsledek pro
celý stát bude horší, než lepší. Ale kdo si pak bude umět dát jedna a
jedna dohromady? Hlavně, že ministerstvo financí tou dobou už bude za hrdinu.

Zadruhé za dobrý výsledek rozpočtu může vyšší než očekávaný
hospodářský růst. Zkrátka když se rozpočet sestavoval, nepředpokládalo
se, že se letos bude ekonomice tak dařit. Co je na tom špatně? Především
kdyby se počítalo se správným růstem, mohly být úspory ještě mnohem
větší. A hlavně: úplně stejná situace, jenom přesně naruby, se
nejspíš bude opakovat v příštím roce. Zkrátka příští rok podle všeho
nejspíš naše ekonomika poroste mnohem pomaleji (pokud vůbec poroste), než
se dnes při sestavování rozpočtu na příští rok odhaduje. Ministerstvo
totiž počítá s tím, že ekonomika zrychlí svůj růst z 2,2 % na 2,4 %. A
současně se domnívá, že eurozóna příští rok zpomalí svůj růst ze
1,5 % na 1,2 %. Člověk nemusí být zrovna ekonomický génius, aby na první
pohled viděl, že tu něco nehraje: Když jsme jako vývozní země na
fungování eurozóny závislí, bude se nám dařit stále líp, když Evropě
se bude dařit stále hůř? Sotva. Jinými slovy: Plán je opět nesmyslný. O
co líp se rozpočet plní letos, o to hůř se nejspíš bude plnit příští
rok. Kontextová reklama Sklik

Zatřetí rozpočtu letos pomohlo, že jsme z evropských fondů vyčerpali
méně peněz než loni. Ano, čtete dobře: Méně peněz z Evropy pomohlo k
ozdravení naší ekonomiky. Ne, není to nesmysl. Je to definiční znak všech
prohnilých evropských dotací, bez nichž by nám bylo mnohem lépe. Jak se to
mohlo přihodit? Změnilo se rozpočtové období. Nové začalo, a tak se musí
připravovat zbrusu nové projekty, na které bychom mohli evropské fondy
podojit. Jenomže nezapomínejme, že peníze z Evropy musíme spolufinancovat.
EU přihodí trochu, náš stát přihodí také trochu. A díky tomu, že
evropských peněz je letos méně, takzvané „kapitálové výdaje“ z
rozpočtu jsou zatím o 50,8 miliard korun nižší než loni stejnou dobou. A
co je na tom špatně? Znovu se stát chlubí něčím, co vůbec není jeho
zásluhou. A hlavně: Jakmile se přehoupneme do příštího roku a znovu
začneme evropské fondy víc dojit, opět to náš rozpočet zatíží víc.

Začtvrté stát dosud soustavně rozpouštěl – tedy snižoval – něco,
čemu se říká rozpočtová rezerva. Co je na tom špatně? No že zkrátka
jaksi nemáme onu rezervu... rezervu peněz na horší časy. A to, prosím
pěkně, jsme právě teď díky vysokému hospodářskému růstu a až
extrémně nízké nezaměstnanosti v časech jedněch z nejlepších, takže ty
ekonomicky horší nutně musí nastat už příští rok.

Takže když to tak vezmeme kolem a kolem: Celé je to jedna velká Potěmkinova
vesnice. Rozpočet na první pohled vypadá výborně. Dokonce nejlíp za dobu
existence naší země. Až na to, že ministerstvo financí na tom prakticky
nemá zásluhu. Až na to, že letošní „zisky“ z intervencí budou za rok
více než smeteny „ztrátami“ z nich. Až na to, že o co víc se
ministerstvo při plánování rozpočtu loni seklo směrem dolů, o to víc se
letos seká směrem nahoru. Až na to, že o co méně letos přispíváme na
evropské fondy, o to víc na ně bude přispívat příští rok. Až na to,
že o co víc jsme si v minulosti přilepšili zrušením rezervy, o to víc
nám bude v budoucnu chybět. Až na to, že je to celé jenom moc pěkná
pohádka, kterou se vládě vyplatí vykládat před volbami. A po nich budiž
potopa.

Markéta Šichtařová

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Pomysleli jste někdy, odkud pochází vepřové maso? Drsná realita tajně
nahraná na video

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Petr Fiala se rozčiloval v ČT: O post místopředsedy sněmovny mě
připravila demonstrace síly strany ANO. Do volby jdu znovu, nehodlám
ustupovat

V Poslanecké sněmovně bylo při dnešním jednání velké napětí. Při
volbě místopředsedů sněmovny neuspěl kandidát ODS Petr Fiala. Podle
některých politiků přitom mohl na základě dohod s úspěšnou volbou
počítat. Jak moc jsou vlastně politické dohody závazné, nebo platí, že
kdo má většinu, dává sílu najevo, a jaké politické bloky ve sněmovně
vznikají, na to se ptala moderátorka Zuzana Tvarůžková v pátečním
Interview na ČT předsedy ODS Petra Fialy.

Petr Fiala se vyjádřil, že svou prohru smamozřejmě respektuje. „Nechápu
to jako prohru, ale jako demonstraci síly. Ve sněmovně se vytvořil
hlasovací blok, který tvoří ANO, KSČM a SPD. To bylo znatelné už během
tohoto týdne,“ řekl s tím, že žádné závazky a dohody zde neplatí a
alespoň se odkrylo, jaká hlasovací většina vlastně je a že tyto tři
strany hlasují spolu v souladu.

Hnutí ANO v tom má podle Fialy klíčovou roli. „Podívejte se na počty.
ANO s ODS tvoří většinu, takže kdyby hnutí ANO dělalo, co slíbilo, že
bude respektovat poměrné zastoupení v rámci výsledku voleb, tak by to
dopadlo vše jinak,“ upřesnil předseda ODS.

„Když se podívám do historie, ani nevím, jestli tu vůbec byl takový
případ, kdy reprezentant druhé nejsilnější strany nebyl zvolen do vedení
Poslanecké sněmovny,“ zamyslel se Fiala a dodal, že u strany ANO platí
přísloví „sliby chyby“.

Petr Fiala se rozhodl, že do další volby určitě půjde. Byl tomu navíc
vyzván poslaneckým klubem ODS a nominován Demokratickým blokem. „Půjdu do
volby určitě znovu, nechci ustupovat. Když jsem poslouchal vyjádření
reprezentantů jiných politických stran po mé neúspěšné volbě, tak to
vypadá, že budu mít dvě stě dvacet hlasů,“ míní Fiala.

Sám Faltýnek mu prý přislíbil, že v příští volbě bude nabádat
poslance z hnutí ANO, aby Petra Fialu podpořili. „Jestli to vyjde, nevím,
moc se tím nezabývám. Příslibů bylo už dost. Chci vidět činy, a ne
řeči,“ dodal Fiala s tím, že nechce nic předjímat a počká si, jak vše
dopadne v úterý.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Babiš se stává politikem velkého formátu. Jiří Svoboda vidí navzdory
všem křiklounům nezměrnou velkorysost vítěze

POLITIKA Z NADHLEDU JIŘÍHO SVOBODY Velké účtování s polistopadovou érou.
Tak by se daly nazvat události posledního měsíce. Jiří Svoboda coby
bývalý předseda KSČM s dobou od roku 1989 účtoval již několikrát. Nyní
vidí východisko, neboť nastávající premiér Andrej Babiš se podle něj
stává politikem velkého formátu.

Připomínáme si v těchto dnech 28. výročí listopadu 1989. Letos snad
poprvé dochází přitom k reflexi, jak se tehdejší ideály podařilo naplnit.
Jak se podle vás podařilo naplnit to, co tehdy lidé chtěli?

Lidé se bezpochyby chtěli zbavit sešněrovaného života, potíží s cestami
do zahraničí, nekompetentností těch, kteří působili z moci KSČ ve
vedoucích funkcích. Nezajímala je ideologie, kterou byli soustavně napájeni.
Pokud vyjeli do zahraničí, dívali se s úžasem na výkladní skříně se
zbožím, které se u nás koupit nedalo, bez ohledu na ideologické floskule.
Způsobovalo jim návaly ošklivosti, když viděli, jak se líbají a
objímají staří, dospělí muži. U nás se kupovali džínsy na bony a
člověk musel vystát pořádnou frontu. Mladí lidé poslouchali Rádio
Luxemburg a nikdy se nezamilovali do častušek.

A to všechno korunovala těžká rána 21. srpna 1968, kdy slovo „přátelství“
mezi národy výrazně změnilo význam. Ta rána se dodnes nezacelila. Možná
se to jednou stane stejně, jako se v mladších generacích zacelila rána
vyhnání Čechů (i mých rodičů) z českého pohraničí, 200 000 mrtvých,
kteří byli popraveni nebo skončili v nacistických lágrech. Existuje v
ústavě zaručená svoboda slova a nikdo nestíhá tzv. verbálky. Mnoho křivd
minulosti se alespoň částečně napravilo, byť mnohé jsou bohužel
nenapravitelné.

Ten stručný výčet, který by bylo možné jistě rozšířit, se podařilo
splnit. Lidé se mají materiálně zcela nepochybně lépe než před rokem
1989. Mnohé se ale nepodařilo. Kdo tušil, že po první vlně většinou
idealistických politiků (vyňal bych politiky jako obchodníka Čalfu či
Dlouhého a další) tito politici odejdou do občanských povolání a místo
nich nastoupí stále houstnoucí řady kořistníků, kteří v politice vidí
jen cestu k penězům, úplatkům a podílům na rozkrádání. Jsem
přesvědčen, že to netušil ani Václav Klaus, když realizoval privatizaci
„českou cestou“. Na chvíli se zhaslo a ti informovaní a ti v obchodu již
zběhlí a různí veksláci a kriminálníci přišli k velkým majetkům.
Václav Klaus měl zcela jistě vizi amerických gangsterů z doby prohibice, z
nichž mnozí se v další generaci stali ctihodnými podnikateli, kteří
učinili Ameriku prosperující a mocnou zemí.

Gangsteři čeští ale zůstali gangstery a nic národnímu bohatství
nepřičinili. Samozřejmě ne všichni! Postupně kradli jako zázračný
Viktor Kožený, aby v Londýně pořádal obědy za 200 000 liber. Jiní
pochopili, že úředníci bank jsou úplatní a ocení bezcenné kameny jako
národní poklad, za který banky přijmou záruku, obdobně jako na zříceniny
poskytnou stomilionové půjčky, o kterých kriminálníci už tehdy věděli,
že je nebudou muset nikdy splatit. Ředitelé bank byli informováni, že za
katastrofální hospodaření je nikdo stíhat nebude a stát pokorně zaplatí
170 miliard za IPB a o něco méně za KB a Spořitelnu.

Ty lidi na náměstích většinou jistě nenapadlo, že ze zahraničních
podniků potečou ročně stovky miliard na dividendách do zahraničí, že
úplatní politici budou prodávat za miliony miliardové majetky dámským
krejčím, kteří je pak s úspěchem vykradou a vybudují si sídlo v
zahraničí. Že lidé na Ostravsku budou platit nájmy v bytech OKD, které jim
slíbili prodat za přijatelnou cenu, které jsou pro důchodce nesplatitelné a
na které si zahraniční žraloci pořídí úvěry v miliardách dolarů.

Málokdo si asi přál, aby se z mainstreamových médií staly
propagandistické domy, které dostávají zadání bůhvíkde doma i v
zahraničí. Že s rozvojem technologie se stane odposlouchávání disidentů
minulého režimu dětskou hříčkou, že si nikdo nebude moci být jist, že v
ložnici nemá štěnici a z protějšího okna na něj nekouká ultracitlivá
kamera. Že nesmíte mít mobil, pokud si nepřejete, aby soukromá či státní
služba neměly informace o každém vašem hnutí. Že přijdou úplatní
soudci a státní zástupci – lidé profesí, které se za první republiky
považovali za elitu. Že se mezi manažery a ostatními zaměstnanci otevře
stále se rozšiřující příjmová propast.

Nevím, jestli tehdy na Václavském náměstí někoho napadlo, že
ideologická veteš minulosti bude nahrazena ideologickou veteší neoconů,
která bude vtloukána do hlavy už malým dětem podle specializovanými
ústavy připravených goebelsovských výkladů dějin světa. Že budeme jako
národ ztrácet cíleně minulost. Že nějakého člověka, který se považuje
za novináře, (dobré vychování mi brání přidat přiléhavý přídomek),
napadne začít šířit pověst, že zakladatel státu T.G.M. byl levobočkem
Franty Procházky, a vyhlásí záměr zkoumat DNA prezidenta zakladatele. Že
touto cestou bude ponižován český národ, místo aby se do povinné četby
dostaly spisy T.G.M. a Edvarda Beneše. Například studie T.G.M. Otázka
sociální.

Jak jsem napsal: lidé se mají ve své většině neskonale lépe než před
listopadem 1989. Jen o té ceně nemluvíme. Privatizován byl majetek odhadem
za pět bilionů korun, k tomu můžeme přičíst současný dluh státního
rozpočtu, veřejných rozpočtů a domácností. Ta cena byla hodně vysoká.
Dluh USA je samozřejmě desettisíckrát větší a nikdo v USA si s tím
neláme hlavu. Ale nepřijde jednou chvíle, kdy dlužníci, kteří si z dluhů
udělali velkou hostinu, budou muset splácet? Nepřijde exekutor jako na Řecko,
které se zadlužilo především tím, že ve velkém nakupovalo zbraně z
Německa?

Lidé vzhlíželi k časům po listopadu 1989 jistě s velkým očekáváním.
Některým se splnilo, jiným již méně. Obchodní domy přetékají zbožím,
v TV reklamách nabízí řada pastičkových chytráků půjčky na všechno
– na nové auto, novou televizi, dovolenou u moře. Pak občas přichází
exekutor. Je ta lichva ctihodným podnikáním, kterému by politici měli jen
přihlížet? Když se Andrej Babiš opřel do heren, které decimují nejen
psychiku lidí, ale decimují často jejich rodiny, křesťan Kalousek se začal
bouřit a výmluvně našel tisíc důvodů, proč je to křesťanské
povolání. A choromyslní gambleři? Copak je někdo nutil, aby do heren
chodili? Každý jsme zodpovědný sám za sebe. Ve středověku (a tam v hojné
míře zákonnost nekvetla) lichváře zavírali do proutěných košů a
házeli je do Vltavy. A Kristus vyhnal penězoměnce z chrámu. Dnes je to
regulérní bohulibé podnikání jako každé jiné.

SERIÁL PL.CZ: POLITIKA Z NADHLEDU JIŘÍHO SVOBODY

Ale bilanci kladů a záporů si musí udělat každý sám. Poslední
parlamentní volby naznačili, že ta bilance vůbec není jednoznačná. O
obrodě komunismu už sní jen málo lidí, sní ale o politicích, kteří by
nebyli zloději a lháři.

Vy jste byl 19. 11. 1989 u toho, když se zakládalo Občanské fórum. Jak dnes
s odstupem času na tyto okamžiky v Činoherním klubu vzpomínáte?

Odpoledne mi zavolal kolega Jiří Křižan, že se na protest proti útoku
pohotovostního útvaru Bezpečnostních složek na pokojné demonstranty koná
v Činoherním klubu shromáždění umělců, herců a dalších lidí, a
jestli bych nechtěl přijít a také tam promluvit. Pohoršení veřejnosti
bylo veliké a umocněné zprávou agentky StB Dražské, že byl na Národní
třídě ubit student Šmíd (hrál ho důstojník StB Zifčák, který si lehl
na zem a nechal se přikrýt praporem). Činoherní klub nebyl pro takové
protestní setkání ideálním místem, protože na rozdíl od většiny
pražských divadel nemá druhý východ. A tak už jsem viděl, jak jdou v
řadě po poměrně úzkých schodech tehdy popularizované červené barety a
všechny zmlátí. Dcery byly malé, a tak jsme je raději převezli k
přátelům, kdybychom strávili se ženou nějakou noc na Bartolomějské.
Když jsme projížděli Olšanskou třídou do centra, působili na nás
depresivně obrněnci s hráběmi proti demonstrantům a příslušníci útvaru
Bezpečnosti, kteří čekali zřejmě na pokyn.

Činoherní klub byl plný do posledního místa, někteří museli stát v
uličkách i na chodbě. Na pódiu byli Václav Havel, biskup Malý (kterého
jsem do té doby neznal) a vůbec plno disidentů, o kterých jsem do té doby
jen četl v novinách a slyšel jejich hlasy v rádiu Svobodná Evropa. Napětí
v sále bylo veliké, odsouzení toho, co se stalo o den dříve na Národní
třídě, jednomyslné. Domnívám se, že jsem byl jediný člen KSČ, který
seděl na pódiu. Měl jsem v té době pro disent jistě i cenu oficiální
miniautority režimu, protože jsem působil dva roky ve funkci místopředsedy
Svazu dramatických umělců a předsedy Filmové sekce. Skromně jsem z pódia
prohlásil, že jsem komunista a jsem na tom pódiu za desetitisíce
příslušníků téže strany, kteří s rostoucími represemi nesouhlasí a
žádají jejich nezávislé vyšetření a potrestání viníků. Marta
Kubišová mi jednou s odstupem řekla, že se chystala mne pro případ
napadení bránit, když jsem v první větě řekl, že jsem komunista. Ale
atmosféra nebyla konfrontační. V rámci návrhu na vytvoření Občanského
fóra navrhl někdo do sestavy delegace i mne. Ale to už bylo pro některé
příliš a ze sálu křičeli, že ne. Mám svůj tehdejší projev na
magnetofonovém pásku, a když jsem si ho, obdarován jím, po létech pustil,
divil jsem se, že nebyl úplně krátký a nikdo mne nepřekřikoval.

Nikdy jsem toho nelitoval. Předlistopadový režim přinášel některé
sociální výhody, ale ve světě byl stále izolovanější a vnitřně
shnilý. Koncept předání moci KSČ představitelům OF byl krok nanejvýš
rozumný, v té době zásadně podporovaný lidmi kolem Gorbačova. Že
žádné sovětské tanky z Milovic nevyjedou, věděl každý, kdo se v
politice trochu orientoval. V sovětské politice vůči guberniím převládla
stará koncepce I. hlavního odboru KGB (rozvědky), která se jmenovala „ruské
tvrz“ bez satelitů, které je stejně nemají rády a jsou zdrojem napětí.
Tehdy panovala politika „smíření“ a podání ruky.

Gorbačov zajistil dohodami pokojný průběh předání moci. Že mu stačila
ke slibu nerozšiřování NATO na východ verbální ujištění a přátelská
poplácání po ramenou, svědčí o jeho nezkušenosti, naivitě. Když čtu
jeho současné hořekování, do značné míry nechápu, že si nesype popel
na hlavu. Po alkoholiku Jelcinovi, který doslovně i přeneseně tancoval
politickým partnerům Západu kozáčka, padala ruská ekonomika volným pádem.
Teprve Putin po čase pochopil, že podání ruky nemá žádnou cenu a všechny
smlouvy se dají snadno vypovědět. Ale to už je jiná kapitola.

Na koncertě, který se v rámci oslav konal na Václavském náměstí 17. 11.
večer, promluvili prezidentští kandidáti Jiří Drahoš, Marek Hilšer a
Pavel Fischer, jiným kandidátům to umožněno nebylo. Jako vysvětlení bylo
uvedeno, že tito kandidáti jako jediní „zůstali věrní ideálům 17.
listopadu“. Jak se díváte na to, že dnes pod heslem svobody dochází ke
kádrování názorů?

Myslím, že pan Horáček, kterého se to týkalo, má několik hendikepů –
trochu ho dobíhá sázkařská minulost, což ale není podstatné. Těm,
kteří hrají hry s výběrem kandidátů na prezidenta, se zřejmě hodí
jiní. To, co je v jiných demokratických zemích striktně zakázáno, je u
nás povoleno – kandidáti jsou finančně podporováni značnými částkami
ze zahraničí. Kupř. kandidát Fischer má na účtu většinu prostředků od
zahraničních firem a nabízí se, že i krycích zahraničních adres
přispěvatelů. Copak za to asi budou chtít? Kroměřížská výzva navíc
Horáčkovi určitě nezapomněla, že se odmítl nechat zařadit do kotlíku
jejich loterie kandidátů. O tom, kdo zůstal věrný ideálům 17. listopadu,
bychom samozřejmě mohli vést diskuse („podle činů poznáte je“). I
když se pana Horáčka volit nechystám, pokládám za čestné připomenout,
že to byl on a Michal Kocáb, kdo založili jakýsi předstupeň OF MOST,
který jako první začal vyjednávat s tehdy premiérem Adamcem a přesvědčil
ho, aby vytvořil distanc mezi politbyrem a sebou. Kde byli pánové Drahoš,
Hilšer a Fišer, to nevím. Šli také do Činoherního klubu zakládat
protestní Občanské fórum?

O tom, že mají některé zahraniční služby zájem na zvolení určitých
osob a naopak nezvolení jiných, o tom pochybují jen děti v mateřských
školkách. Prezident Miloš Zeman je tak trochu kůstkou v krku svou politikou
do všech azimutů, který si nenechává nařizovat, se kterým zahraničním
politikem se může a se kterým nemůže setkat, zahraničními centrálami.
Určitě by stálo za to spočítat, kolikrát se s prezidentem Putinem setkala
Merkelová či další evropští politici a kolikrát Miloš Zeman. Ale stará
hra, která se hraje v mezinárodních vztazích, se vrací do časů antického
přísoví „Quod licet Iovi non licet bovi…“ Bozi by zřejmě byli rádi,
aby v čele satelitních států stáli voli.

Paní Magdu Vášáryovou, se kterou jsem točil film v jedné z hlavních rolí
a bral jsem ji vždycky za slušného člověka, považuji za její poslední
komentář ke zdraví pana prezidenta Zemana za projev postupné vulgarizace a
morálně i lidsky odpudivého vyjadřování, které patří možná do hospody
nižší cenové kategorie.

Je již měsíc od voleb, Andrej Babiš zahájil povolební vyjednávání. Ze
strany opozice je občas kritizován, zejména za nedostatečnou spolupráci s
opozičními stranami při ustavování orgánů sněmovny. Jak zatím působí
hnutí ANO v roli vítěze voleb na vás?

Pan Andrej Babiš dává najevo, že se stává politikem velkého formátu. Je
projevem jeho nezměrné velkorysosti, že vůbec dokáže jednat či
spolupracovat s lidmi, kteří mu ve sněmovně před pár měsíci vulgárně
nadávali, přijímali skandální usnesení, jimiž se přiblížili nějakému
jihoamerickému parlamentu, a někteří by klidně mohli sedět v ruské dumě
a na rovnocenné úrovni s poslancem Žirinovským. Pokořená ješitnost lidí,
jako je Kalousek, který trpí komplexem méněcennosti na hranici
psychiatrické diagnózy, je opravdu dobrým předpokladem pro konsenzuální
politické jednání.

Kdo vnímal nezaujatě jeho poslední projev ve sněmovně a vnímal
neverbální stránku jeho projevu, jistě si vzpomněl spíše na Klementa
Gottwalda než na T.G.M. či Edvarda Beneše. Do nitra sněmovny nevidím, ale
podle informací z veřejných zdrojů se domnívám, že si Andrej Babiš vede
neobyčejně obratně.

Sdružení stran, které založil Kalousek, by mělo více myslet na sliby
voličům a nebrat ty královské platy za vyvolávání animozit. Voliči karty
rozdali, řekli, co už nechtějí a od koho očekávají nápravu. Taková je
demokracie. Od zvolených politiků se nyní očekává, že přijmou vůli lidu
(já vím, že je to v posledních letech nadávka, ale otcové zakladatelé
americké ústavy to mysleli vážně) a umožní vítězům, aby dokázali, že
sliby splnit umějí. Jenže oni si ti politici dobře uvědomují, že
splnění slibů vítězů by se odsunulo do marginality Kalouskových 0,13 %
voličské přízně.

Sdílíte názor Andreje Babiše, že tradiční strany se razantního nástupu
hnutí ANO obávají jako čert kříže, a proto i nyní po volbách sledujeme
nejrůznější pokusy o ztížení pozice vítěze voleb? Nebo je to pouze
standardní chování opozice v rámci politického boje?

Já jsem na to už v zásadě odpověděl. Tzv. tradiční strany se obávají,
že vítěz může myslet alespoň chvílemi více na své voliče než na
přelévání veřejných peněz jedněm či druhým. Obávají se, že by
atmosféra korupce (jistě se dívají na mezinárodní barometry a vidí, jak
rok od roku v hodnocení klesáme) mohla také přestat být standardem
politického vládnutí a nenasytnosti. Že by konečně mohla začít policie
fungovat bez receptů vlivných politiků a státní zástupci a soudy by mohli
přestat tu nekonečnou nevymahatelnost práva. Trvá-li nějaký proces
přehazování z jednoho stupně na druhý měsíce a roky, nelze se divit tak
odsuzované amnestii pana exprezidenta Klause. Buď policie a státní zástupci
dokážou něco vyšetřit a získat důkazně víc než nasazené odposlechy,
nebo mají složit karty na stůl – dokázat nic neumíme. Až pak zločince
propustí na záruku za dva roky na záruku motocyklového klubu, nemuseli se
všichni ti dobře placení úředníci namáhat.

A právě proto, že se bojí chvíle, kdy by se odlehčila ona „blbá nálada“,
o které mluvil již před léty pan prezident Havel, nasazují provalené
policisty a státní zástupce, kteří při vyšetřování získávali
soustavně důkazy pro lidi úctyhodného pana Rittiga, aby se pokusili za ně
udělat špinavou práci. Jinak si totiž neumím vysvětlit, proč není v „kauze“
Čapí hnízdo nasazen do vyšetřování inicializovaného některými politiky
policista s pověstí křišťálově a státní zástupce, který musel být
nakonec pro chyby a nadržování v jiné věci suspendován. Nebo snad čistí
policisté a féroví státní zástupci vyhynuli?

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Zacharovová: Zablokování rozhodnutí o Palmýře ukazuje pravý vztah Západu
k Sýrii

Oficiální mluvčí ruského ministerstva zahraničních věcí Maria
Zacharovová prohlásila, že blokování ruského návrhu týkajícího se
Palmýry v Radě bezpečnosti OSN svědčí o tom, že Západ nemá zájem na
mírovém vyřešení konfliktu v Sýrii a zachování kulturních hodnot.

„Toto (rozhodnutí zablokovat návrh Ruska) ukazuje, že ve skutečnosti je
nezajímá ani proces osvobozování Sýrie od teroristů, ani napomáhání
mírovému procesu prostřednictvím usmiřování na zemi a tím spíš pak
kulturní památky ani nic z toho mnohého, co pravidelně deklarují. V pozadí
toho všeho je pouze geopolitický zájem", cituje RIA novosti slova
Zacharovové.

„Domnívali jsme se, že průtahy s reakcí na osvobození Palmýry ze
světových metropolí je jev náhodný. Teď je ale jasné, že je to součást
systematického přístupu", uvádí agentura slova oficiální mluvčí
ruského ministerstva zahraničních věcí.

Maria Zacharovová dodala, že ruská strana hodlá předložit návrh
příslušného rozhodnutí o Palmýře k posouzení výkonnému výboru UNESCO.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Maria Zacharovová připomněla českému MZV, že byl vynalezen internet

Oficiální mluvčí ruského ministerstva zahraničních věcí Maria
Zacharovová zdůraznila během dnešního brífinku nezdravou snahu řady
evropských politiků přenést na Rusko zodpovědnost za vyhrocení migrační
krize.

Mluvčí ruského MZV připomněla prohlášení šéfa české diplomacie
Lubomíra Zaorálka, podle jehož verze se Rusko „přiživuje na migrační
krizi v Evropě".

V této souvislosti zdůraznila, že „absurdnost těchto prohlášení je
očividná".

Připomínáme, že Zaorálek prohlásil, že „Rusové jsou třeba velice
činorodí v tom, že nám uprchlíky vozí všelijakými severními cestami,
například letecky".

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
„Sbohem, vrahu“. Ve Washingtonu vyvěsili billboard s obrázkem Obamy

Na Arlingtonském memoriálním mostě ve Washingtonu, který se nachází míli
od budovy Pentagonu, se objevil bilboard s nápisem: „Sbohem, vrahu“, na
němž je zobrazen prezident USA Barack Obama, odcházející ze své funkce.

O akci napsali uživatelé sociálních sítí i samotní organizátoři.

„Rozhodli jsme se takovým způsobem rozloučit se s vrahem Barackem Obamou,
který brzy opustí svou funkci. Zavinil smrt tisíců civilních obyvatel v
Libyi, Sýrii, Iráku, Jemenu a na Ukrajině. Během svého prezidentování
rozpoutal mnoho krvavých válek. Nezaslouží si Nobelovu cenu za mír.
Skutečná „cena" ho očekává na lavici obžalovaných u Haagského soudu",
napsal jeden z účastníků akce ve svém Twitteru.

Informace o bilboardu se objevila také na Redditu.

Další uživatel sdělil, že kvůli ohromnému billboardu, visícímu na
mostě, se zkomplikovala automobilová doprava.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Bývalý emisar OSN pro Sýrii: Bylo třeba poslouchat Rusko

Konflikt v Sýrii by mohl skončit již před čtyřmi roky, kdyby Západ
uposlechl Ruska, prohlásil v interview pro anglojazyčnou verzi Al Jazeery
bývalý zvláštní vyslanec OSN pro Sýrii Lakhdar Brahimi.

„Rusko tenkrát mělo realističtější názor na situaci než téměř
všichni ostatní," poznamenal, „Myslím, že jsme všichni měli častěji
poslouchat Rusy. Ti věděli, jak tomu ve skutečnosti je."

Brahimi rovněž řekl, že „v syrské tragédii nejsou dobří chlapi,"
zkritizoval západní a muslimské země za to, že jejich hlavní prioritou
nejsou zájmy syrských občanů.

„Nejen muslimský svět — celý svět zradil Sýrii. Mám na mysli
Američany: co vlastně udělali? Co udělali Francouzi? Co udělali Britové?
Nikdo nepomohl Syřanům," vysvětlil.

Lakhdar Brahimi kladně zhodnotil syrské příměří a podotkl, že se má „nejen
dodržovat, ale také rozšiřovat." „Připravují se na jednání a doufám,
že tato jednání budou skutečně zahájena," dodal.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Útoky v Bruselu: Sněmovna držela minutu ticha. Pak nastoupil hlasitý Okamura

Poslanci dnes uctili minutou ticha oběti teroristických útoků v Bruselu.
Učinili tak na výzvu místopředsedkyně Poslanecké sněmovny Jaroslavy
Jermanové (ANO). Hlavní město Brusel se totiž v úterý stalo terčem
teroristických útoků, při nichž dosud zemřelo údajně 34 lidí.

Poslanci by dnes měli pokračovat v debatě o migrační krizi, kterou
přerušili v polovině února. Ve hře je návrh usnesení, v němž by dolní
komora podobně jako na podzim odmítla stálý mechanismus pro
přerozdělování uprchlíků mezi státy Evropské unie. Mohla by taky
vyjádřit znepokojení nad tím, že se migraci nedaří kontrolovat a omezit.
Dá se ale předpokládat, že debata bude poznamenaná právě teroristickými
útoky v Belgii. Poslanci by měli o migraci dnes jednat zhruba v 16:30 hodin.

To ale poněkud vyvedlo z míry jak předsedu klubu Úsvit Marka Černocha, tak
i poslance Tomia Okamuru (SPD). Oba dva totiž chtěli, aby poslanci o
migrantech debatovali hned na začátku schůze.

„Postavte se EU, vážená vládo, odmítněte, aby sem proudili nelegální
migranti!“ uvedl ke svému požadavku Okamura. Podle něj nás vláda svým
postojem zatáhla do války s islámem.

Kupříkladu v Kostelci nad Orlicí, kde dočasně migranti přebývají v
detečních zařízeních, prý podle Okamury migranti už kradou v obchodech a
lidé se tam bouří proti nim. „Je nepřijatelné, abychom tady budovali
nějaká muslimská ghetta,“ zmínil Okamura.

Pro zařazení tématu migrace hned na úvod se také přimlouvali poslanci
Radim Fiala a Jaroslav Holík (oba SPD). To ale poslanci odmítli.

Přesto se o bezpečnostní situaci v ČR dnes rozhovořil ve Sněmovně ministr
vnitra Milan Chovanec (ČSSD).

„Nemáme informace, že by ČR hrozilo aktuální riziko,“ řekl mimo jiné.
Přesto podle něj budou dohlížet na bezpečnost země zvýšené hlídky
policie, jimž pomohou členové armády.

„Jsme přítomni tam, kde je větší výskyt obyvatel, a také je zajištěn
zvýšený dozor některých ambasád,“ uvedl kromě jiného Chovanec. „To
všechno jsou ale preventivní opatření, nechci děsit občany ČR,“
zdůraznil přitom.

V Česku je totiž po teroristických útocích v Belgii vyhlášen de facto
první stupeň ohrožení terorismem. Večer se kvůli situaci mimořádně
sejde vláda, aby zvýšení varovného stupně schválila.

Dosud v Česku platil stupeň nula. České úřady nyní nemají informaci, že
by zemi hrozil konkrétní teroristický útok. Nasazeny jsou ale stovky
policistů navíc, využita bude i armáda.

Podle ministra zahraničí Lubomíra Zaorálka (ČSSD) prý ministerstvo
zahraničí zatím nemá informace o národnosti obětí teroristických činů
a tak prý nemůže uvést, zda je mezi oběťmi nějaký český občan, nebo
ne. V Bruselu se podle Zaorálka nacházejí čtyři tisícovky Čechů. Těm
prý chce doporučit, aby omezili svůj pohyb po Bruselu a aby se vyhýbali
veřejným prostranstvím. "Rád bych každému doporučil webové stránky
Ministerstva zahraničí, kde budeme o té situaci podrobně informovat a
věřím, že se podaří normální stav v Belgii rychle navrátit," dodal
Zaorálek.

Dva výbuchy na letišti...

V Bruselu dnes ráno nejprve otřásly dva výbuchy letištěm Zaventem a
následně přerušila exploze provoz metra ve čtvrti Maelbeek, v blízkosti
unijních institucí. Na letišti zemřelo dle potvrzených informací 11 lidí,
v metru dalších 15, zraněných z obou útoků je již 200. K útoku se
přihlásil Islámský stát.

První stupeň varování je označen žlutým trojúhelníkem a upozorňuje na
existenci obecného ohrožení terorismem. Podobná bezpečnostní opatření v
Česku platila například po listopadových teroristických útocích v
Paříži. Policie při nich ve zvýšené míře hlídala letiště,
francouzské velvyslanectví nebo některá obchodní centra.

Nyní budou do akce povoláni i příslušníci armády, kteří se zapojí do
hlídek policie. Policejní prezident Tomáš Tuhý očekává, že do akce bude
v nejbližších hodinách nasazeno několik stovek vojáků.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Jako když Hitler prohrál u Moskvy. Všichni už vědí, že se elitáři dají
porazit. Teď však začnou kydat největší špínu, varuje Petr Hampl

ROZHOVOR Sociolog Petr Hampl již dopředu označil letošní prezidentské
volby v USA za nejdůležitější v historii a vítězství Donalda Trumpa
nyní přirovnává k bitvě před Moskvou za druhé světové války. Je prý
pro celý svět velmi důležité, že Donald Trump ukázal, že je možné
zlomit moc nadnárodních organizací a superelit, které si začínaly myslet,
že jsou neporazitelné.

Ještě před volbami jste napsal, že se jedná o „nejdůležitější volby
v dějinách“. V čem podle vás spočívala jejich důležitost? A co tedy
dějinám světa může přinést vítězství Donalda Trumpa?

Obama byl fakticky ovládán svými saúdskými a katarskými sponzory. To není
jen spekulace, to potvrdily i e-maily zveřejněné v rámci WikiLeaks.
Clintonová by představovala pokračování tohoto trendu, kdy islámské
fundamentalistické režimy mohly používat americkou armádu a americké
tajné služby k prosazení svých cílů. V první řadě k podpoře masové
islámské imigrace do Evropy.

To se teď změní. Trump není závislý na žádném islámském režimu a
otevřeně označuje islám za obrovské nebezpečí. Nebude podporovat
islamizaci USA ani islamizaci Evropy.

Podstatné je i to, že Donald Trump ukázal, že je možné zlomit moc
nadnárodních organizací, velkých bank, korporací a neziskovek. Že i
superelity jsou porazitelné.

Někteří prezentují Donalda Trumpa jako „poslední vzpouru bílého muže“,
či poslední tón „klasické“ politiky dvacátého století. Zaznamenal
jsem, že i vy jej vnímáte podobně. V čem je tedy Trump „poslední
nadějí“ západní civilizace?

Přirovnal bych Trumpovo volební vítězství k bitvě u Moskvy za druhé
světové války. Koalice islamistů a západních elitářů má pořád navrch,
ale poprvé se stalo, že prohrála velkou bitvu.

To ještě vůbec nemusí znamenat, že se svobodný svět ubrání a rozhodně
to neznamená, že vítězství je blízko. Ale změnilo se to, že nyní je
možné vést rovnocenný boj. Vlastenci ve většině západních zemí
získají sebevědomí a mohou se lépe vzájemně podporovat. „Kavárny“ v
různých zemích znejistí. Masa kariéristů nebude vědět, na kterou stranu
se má připojit.

Je ale dobré vidět, že nadějí civilizace není Donald Trump. Nadějí
civilizace jsou miliony obyčejných lidí, kteří podporovali Trumpa a kteří
budou v různých západních zemích svádět boj s elitami a silami islamizace.

Donald Trump se prezentoval jako prezident „těch, na které se zapomnělo“.
Obyčejných lidí z venkova nebo menších měst, slovy Jiřího Pehe „těch
bílých a nevzdělaných“. Teď vyhrál prezidentské volby a je načase
položit si otázku – jak těmto lidem může skutečně pomoct? Má vůbec
šanci dostát nadějím, které do něj tito lidé vkládali?

Donald Trump nesliboval zázraky. Donald Trump dělníkům a sedlákům sliboval,
že bude používat selský rozum a že si bude ve Washingtonu počínat tak,
jak by si počínali oni. Tomu dostát může.

A za tím je přesvědčení, že politici nemají opravovat život občanů.
Že stačí, aby politici přestali škodit, a občané si svoje země dokážou
opravit sami.

V moderní historii se občas stávalo, že politici, kteří uspěli v USA,
následně „strhli“ řadu světových politiků, kteří se jimi inspirovali.
V osmdesátých letech Ronald Reagan, o dekádu později Bill Clinton…
Zažijeme podle vás něco podobného nyní s Donaldem Trumpem?

Je to velice pravděpodobné. Nezapomínejme, že ve většině evropských
zemí existuje nějaká politická síla, která má k trumpovskému stylu a
programu velmi blízko. Pro ty všechny to bude obrovské povzbuzení. V
Rakousku to zvyšuje šance Hofera, v Německu AfD, ve Francii Marine Le Penové,
v Nizozemí Wildersovy Strany svobody, atd.

Zajímavá bude reakce ODS. Moc by mě nepřekvapilo, kdyby pan Fiala a paní
Němcová během pár týdnů zjistili, že Putin je vlastně dobrý parťák a
že jsou hrdí na Miloše Zemana.

U nás jsme dlouhé měsíce mohli poslouchat, jak je Donald Trump nebezpečný,
jak zničí svět, rozbije NATO, nebo že je dokonce jeho kampaň podporována z
Ruska. Proč jsme byli svědky takto tvrdé kampaně?

Protože stojí v cestě islamistům a superelitám. Udělali všechno, co bylo
v jejich silách, aby ho zastavili. Nestačilo to, ale počítejme s tím, že
útoky proti Trumpovi neskončily. Nepřátelé svobody jsou příliš mocní a
bohatí.

Michael Žantovský ještě před sečtením výsledků na svém Twitteru napsal,
že „svět, který jsme znali, skončil“. Je to jenom rétorika poražených,
nebo můžeme být skutečně na prahu zásadní proměny světa? A co se vůbec
dá od Trumpa očekávat ve světové politice?

Ano. Skončil svět, ve kterém se Saúdové a jejich evropští kolaboranti
nemuseli na nikoho ohlížet. Skončil svět, kdy mohli komukoliv upřít
svobodu projevu. Skončil svět, kdy se intelektuálové nemuseli ohlížet na
mínění lidí. Agresoři ještě neprohráli, ale budou to mít mnohem
těžší.

Ve světové politice můžeme od Trumpa čekat velmi dobré vztahy s Ruskem,
konec zbytečných válečných tažení a především obnovu zdravého
přesvědčení, že každý národ si má své věci řešit podle svého.

Jak se podle vás budou se situací vyrovnávat české a světové elity,
které do poslední chvíle před Donaldem Trumpem varovaly?

Špatně. Teď jsou zmatení a zaskočení. Vůbec s takovou situací
nepočítali. Očekávám, že po pár týdnech se většina zkonsoliduje a
vyrazí do útoku proti Trumpovi. Že třeba Česká televize opráší
protiamerickou rétoriku 70. let. Ale někteří začnou sondovat, jestli by na
trumpovské straně nebylo víc peněz.

Před šestnácti lety byl mezi všemi pokrokovými liberály světa podobně
nenáviděný vítěz amerických prezidentských voleb George Bush. Můžeme
teď čekat něco podobného, nebo ještě horšího, než tehdy?

Čekejme něco mnohem horšího, spíš něco ve stylu kampaní, jaké byly
vedeny pro Nixonovi nebo proti Reaganovi. Jediný rozdíl je v tom, že tehdy to
bylo financováno ze Sovětského svazu, nyní to bude financováno islámskými
fundamentalistickými režimy a Evropskou unií.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Oliver Stone prohlásil, že chování USA vůči Rusku je amorální

Americký režisér Oliver Stone v exkluzívním interview pro pořad SophieCo
nа RT uvedl, že Spojené státy obviňují Rusko ze «zásahu» do amerických
voleb, ale nepředkládají žádné důkazy.

„Nápad, že za vše může Rusko, je bláznivý, ale je velmi snadné
spadnout do primitivního mccarthismu podle vzoru 50. let. USA se chovají
amorálně. Obviňují Rusko ze zásahu do prezidentských voleb, ale
nepředkládají žádné důkazy," řekl režisér.

Uvedl také, že v případě obvinění z americké strany nikdo neprovádí
„nezbytné vyšetřování".

„Jestliže jsou, tak proč se neprovádí nezbytné vyšetřování? Proč se
neprověřují počítače národního výboru Demokratické strany? FBI se ani
neobtěžovala se tím zabývat," dodal Stone.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Vychází najevo, že policisté byli za dveřmi střelce z Vegas před
začátkem masakru

Je měsíc poté, ale stejně je tu pořád spousta otázka o tom, co vedlo k
masakru v Las Vegas, jak probíhal, a proč se údajný časový průběh
událostí pořád tak drasticky mění.

Poslední odhalení ukazují, že strážci zákona byli za dveřmi střelce už
pár minut předtím, než střelba začala.

Některé ze zvláště do očí bijících změn v časovém průběhu se
točí kolem výpovědi sekuriťáka hotelu Mandalay Bay Jesuse Campose,
kterého údajně podezřelý střelec Stephen Paddock zranil. Campos z toho
vyšel jako další oběť Paddockovy střelby na první oběť, která byla
střelena jen jednou do nohy i přes skutečnost, že chodbou v tomto směru
vystřílel 200 nábojů.

Během interview s Fox News odhalil advokát obětí Tucker Carlson, že
policisté nejenže byli na místě, aby pomohli postřelenému Camposovi, ale
že byli přímo na místě za Paddokovými dveřmi ještě před zahájením
střelby z jeho hotelového okna.

„Včera se ukázalo, že tam byli dva, kteří věděli o Camposovi, ale
kromě nich tam byli i další policisté z MGM, kteří byli na patře už
před střelbou,“ řekl Craigu Eilandovi.

K této konverzaci došlo, když Carlson s Eilandem diskutovali o záhadných
okolnostech obklopujících Camposovo vyprávění a to, jak byl pod přísnou
kontrolou MGM.

„Asi se bojí, co řekne. Asi se bojí, že nebude potvrzovat povídačku MGM,“
řekl Eiland. „Ale nakonec bude vyslýchán pod přísahou prokurátory tohoto
případu, takže bude důležité se dovědět, jak to bylo s časovým
průběhem na základě toho, co on řekne a co řeknou ti další dva, když
teď už víme, že tam byli další dva policisté na stejném podlaží jako
on už před začátkem střelby. Takové jsou otázky, které je nutno
zodpovědět, a nakonec zodpovězeny budou.“

Carlson na to odhalení odpověděl otázkou: „Jen aby bylo jasno – nikoliv
lidé z Policejního útvaru Las Vegas, nýbrž zaměstnanci MGM, kteří tam
pomáhali jako sekuriťáci, je to tak?“

„Kdepak. Dnes bylo ohlášeno, že tam byli dva policisté po službě na tom
samém podlaží, kteří mluvili s Camposem už před zahájením střelby,“
potvrdil Eiland potřetí.

Eiland se rovněž zmínil o tvrzeních MGM, že mají „korporátní
dohledové centrum“, které cvičí jejich zaměstnance, aby nahlašovali
jakékoliv podezřelé aktivity. Takže jestli do hotelu Mandalay Bay dorazil
host s 27 puškami a 5 000 náboji uskladněnými v 10 pytlích, tak proč
zaměstnanci, kteří mu s tím pomáhali, nebo úklidová služby, která tento
pokoj pravidelně navštěvují, žádnou podezřelou aktivitu nenahlásili? A
pokud to udělali, proč se s tím nic neprovedlo?

Určitě si myslím, že po 30 dnech už bychom měli mít více informací,
než teď máme. Máme např. střípky informací. Víme, že dorazil s 10
pytli. Víme, že vynést tam ty pytle mu pomáhali dva hoteloví zřízenci.
Pak jsme zjistili, že v těch pytlích měl pušky a 5 000 nábojů. Víme, že
MGM vede zaměstnance politikou: ‚Jak něco uvidíš, tak to řekni,‘
přitom nám povídáte, že ty pušky za celých 5 dnů nikdo neviděl?
Žádná pokojská, žádná uklízečka, žádná donáška jídla nikdy ty
zbraně nespatřila? Nikdo ho neviděl zavádět si tam elektrické vedení z
hlavní chodby? Nikdo ho neviděl nastavovat bezpečnostní kamery? To jsou
všechno věci, na které potřebujeme odpovědi.

Jak už hlásil Projekt volných myšlenek, zatímco FBI pořád mění časový
průběh té střelby, zůstávají už od prvního dne ještě nezodpovězeny
ty nejnaléhavější otázky, jako proč nebyla zveřejněna žádná
bezpečnostní videa střelce i přes skutečnost, že řadu dnů před
střelbou pobýval v jednom z nejpopulárnějších hotelů v Las Vegas?

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
"Kavárna" a její zahraniční loutkovodiči nemohou čekat do voleb. Musí k
sesazení Zemana použít nedemokratické metody, odhaduje vysokoškolský
pedagog

„Daniel Herman se samozřejmě setkávat s dalajlámou neměl, protože tím
podrazil vládní strategii, která oficiální setkání s dalajlámou
nepřipouští. Takže ano, Herman vládu podrazil a velmi se divím, že stále
ještě po tomto podrazu ve vládě sedí. Dopis čtyř ústavních činitelů
byl za těchto okolností zcela namístě,“ tvrdí v rozhovoru
ParlamentníchListů.cz politický analytik a vysokoškolský pedagog Václav
Janoušek (SPO).

Co se to s naší zemí poslední týdny děje? Návštěva dalajlámy,
prohlášení ústavních činitelů k Číně a jeho kritika, kauza Brady,
demonstrace na Staroměstském náměstí, křik na příchozí na recepci na
Hradě, výzvy k „týdnu občanského neklidu“… Co z toho všeho vyvozovat?
Všechny tyto události vypovídají o tom, že se situace v naší zemi
vyhrotila a dále se zostřuje. Odpůrci prezidenta Zemana se nikdy nesmířili
s porážkou svého kandidáta v prezidentské volbě a vše nasvědčuje tomu,
že se v Praze chystá další barevná revoluce nebo, chcete-li, Majdan. A je
zřejmé, že s touto porážkou se nesmířily ani zahraniční síly, jejichž
reprezentanty jsou Karel Schwarzenberg nebo Tomáš Halík. Zemanovi odpůrci se
snaží vyvolat atmosféru roku 1989, ale pravděpodobně si neuvědomují, že
nyní už nemají masovou podporu národa, jako měli sametoví revolucionáři
v roce 1989. Mají ovšem masivní podporu ze zahraničí prostřednictvím
všech možných politických neziskovek, nevládek, evropských fondů, fondů
George Sorose, americké „vládní nevládky“ National Endowment for
Democracy apod. Všechny tyto události jsou zasazené do mimořádně
vyhrocené situace v Evropě v souvislosti s migrační krizí a vše
nasvědčuje tomu, že se plány a scénáře zahraničních elit zvolením
prezidenta Zemana poněkud zadrhly a že tyto síly se nyní snaží o to, aby
se vše vrátilo k jejich původním plánům. Miloše Zemana přinesli na
Hradčanské náměstí znázorněného jako exkrement. Jistá část
společnosti ho velmi nenávidí. Zaslouží si to prezident? Přetáhl strunu
on, nebo jeho odpůrci? Může se stát, že v příštích týdnech přerostou
protesty proti němu, zahrnující i zmíněné pokřikování před Hradem, ve
fyzické násilí? A nehrozí, že se proberou i Zemanovi příznivci a pojmou
obranu prezidenta poněkud ostřeji?

Prezident Zeman si zaslouží obdiv a respekt za to, jakým způsobem brání
zájmy České republiky. Proti islámskému terorismu se vyslovuje již dlouhá
léta a nyní zaujal stejně nekompromisní postoj vůči islámské imigraci
bez ohledu na to, že se stal terčem nevybíravých útoků a výhrůžek doma
i v zahraničí. Strunu v žádném případě nepřetáhl.

Co se týká hrozby fyzického násilí, udělejme si analýzu současné
situace. Karty jsou rozdány takto: Miloš Zeman svým vítězstvím v
prezidentské volbě udělal čáru přes rozpočet nejenom domácí „kavárně“,
ale i současnému establishmentu vládnoucímu v západních zemích, podobně
jako Viktor Orbán v Maďarsku nebo Robert Fico na Slovensku. Tento
establishment se jen tak nesmíří s nabouráním svých plánů a udělá vše
pro to, aby sesadil nepohodlné a odbojné státníky, kteří stojí v čele
zemí východní Evropy.

Pokud by tyto síly, tj. kavárna a její zahraniční loutkovodiči, čekaly na
řádný termín prezidentských voleb, tak by současný prezident Zeman svého
vyzyvatele hladce porazil, možná již v prvním kole. Lidé si opravdu
nepřejí islamizaci naší země a ani v jiných ohledech kavárnu příliš
nemilují. Je tedy zřejmé, že kavárna, chce-li uspět, musí použít
nedemokratické metody. Jedna možnost je vyvolat masové demonstrace, které si
vynutí odvolání prezidenta. Po takovém impeachmentu by ovšem musela
následovat změna ústavy a zrušení přímé volby. Takový scénář ale
nemá příliš velkou šanci na úspěch, protože lidé dnes v České
republice prostě masově demonstrovat za požadavky kavárny nebudou. Takže
zbývá jediná možnost – vyhrotit situaci podle jugoslávského či
ukrajinského scénáře. Nějakou provokací pod falešnou vlajkou vyprovokovat
násilí, které vyústí ve výjimečný stav, případně občanskou válku, a
poté požádat o zahraniční zásah. Tento scénář je ovšem mimořádně
rizikový i pro samotnou kavárnu, jednalo by se o totální hazard, který by
vyžadoval od svých protagonistů doslova sebevražedné odhodlání. Znamenalo
by to, že kavárna by musela mít pod svojí kontrolou armádu, policii a
tajné služby, což ani zdaleka nepovažuji za jisté (ostatně to nebylo
jisté ani v roce 1989). A jak znám členy a příznivce kavárny, jejich
odhodláním hnát věci takto na krev a riskovat vlastní životy si nejsem ani
v nejmenším jist. Navíc u nás v České republice se podobné scénáře
nemají příliš tendenci uchytit, dáváme přednost spíše sametovým
řešením. Takže zcela střízlivě odhaduji, že i tento pokus o Majdan
vyšumí do prázdna stejně jako v roce 2014. Jako příliš schůdné nevidím
ani opakování operace s „mrtvým studentem Martinem Šmídem“ z roku 1989,
neboť tehdy byli lidé v Československu většinově proti tehdejší
komunistické vládě a tato operace pod falešnou vlajkou byla jen posledním
impulzem, který dal věci do pohybu. Dnes by taková operace neměla velkou
šanci na úspěch. Měl se Herman setkávat s dalajlámou? Podrazil vládu,
když se s ním setkal oficiálně, což nečiní politici žádné ze
západních zemí? Byl dopis čtyř ústavních činitelů přehnaný? Jaký
postoj vy osobně zaujímáte k Číně a Tibetu?

Daniel Herman se samozřejmě setkávat s dalajlámou neměl, protože tím
podrazil vládní strategii, která oficiální setkání s dalajlámou
nepřipouští. Takže ano, Herman vládu podrazil a velmi se divím, že stále
ještě po tomto podrazu ve vládě sedí. Dopis čtyř ústavních činitelů
byl za těchto okolností zcela namístě.

Co se týče mého osobního postoje k Číně a Tibetu, rozdělil bych jej na
část racionální a část pocitovou. Racionálně si přeji, abychom
udržovali s Čínou co nejlepší vztahy, tzn., že uznávám čínský
přístup celistvosti jejího území. Co se týče pocitové stránky věci,
tak třeštění kavárny kolem Tibetu, vyvěšování tibetských vlajek a
neustálé vnucování kavárenského pohledu na tuto otázku mi znechutily
Tibet natolik, že kdyby se, hypoteticky vzato, změnila situace, měl bych
značný problém svůj postoj přehodnotit. Europoslanec Jan Zahradil rozvinul
úvahu, že se pod ministrem Hermanem kývala židle, lidovci se ho chtěli
zbavit, tak rozpoutal případ s dalajlámou, na základě čehož si získal
Babišovu podporu. ČSSD se tím evidentně cítí zrazena. Ministr Zaorálek v
tom udělal jasno na Primě. Najde si i díky tomuhle sociální demokracie
cestu k prezidentovi, s nímž má v otázce Číny absolutní shodu?

Sociální demokracie může mít v otázce Číny s prezidentem absolutní
shodu, ale to je tak vše, v čem se s ním shoduje. Představíme-li si ČSSD
jako, řekněme, nějaký územní útvar, vidíme, že na jedné straně
hraničí v osobě „moderního socialisty“ ministra Dienstbiera s TOP 09, se
zelenými a s Piráty, na druhé straně s KSČM v osobě „klasických
socialistů“. Premiér Sobotka reagoval na volební neúspěch ČSSD
prohlášením, že se ČSSD musí více přiblížit typu městského
liberálního voliče, to znamená začít akcentovat témata jako feminismus,
genderismus, multikulturalismus, podpora nevládních organizací,
homosexuálních sňatků apod., což by ovšem způsobilo odliv tradičního
elektorátu ČSSD. Podle mého názoru to znamená cestu do pekel, protože
právě to jsou témata, o která obyčejní čeští lidé naprosto nestojí,
jichž se naopak obávají. Průměrný český člověk se obává toho, že
imigrace povede k podobné situaci, jaká je nyní v Německu či ve Francii,
nebo že u nás vznikne obnova norského Barnevernetu, takže jeho rodina bude v
neustálém ohrožení. Bohužel, podíváme-li se na volební program ČSSD,
můžeme vidět, že tento program tyto obavy a přání českého voliče
naprosto nereflektuje a tvrdošíjně kopíruje program TOP 09 nebo zelených.

Do dění nám každopádně vstupují umělci: Vojtěch Dyk a Jiří Bartoška
varují před ohrožením našich svobod a – znovu – před posunem na
Východ. Je to správné, či přehnané? Česká divadla „se chtějí
otevřít svobodnému dialogu“ a také varují před tím samým. Je to
správné? Jan Kraus sezval protizemanovské umělce, aby to „natřeli“
Zemanovi. Pomohou podobné věci něčemu dobrému, nebo to spíše vrazí klín
mezi umělce a lidi, kteří mají rádi Zemana?

Kulturní fronta, umělecká fronta. Stále titíž lidé. Věční petenti a
petičníci, představitelé nepolitické politiky a nekritičtí obdivovatelé
exprezidenta Havla, Spojených států a Západu. Tito umělci rozjíždějí
další protizemanovskou kampaň. Kolik takových kampaní u nás už bylo. Jen
namátkou si vzpomenu – byla tu akce Děkujeme, odejděte, Impuls 99,
Dřevíčská výzva, Cesta změny, Tříkrálová výzva, měli jsme televizní
krizi a nyní je to Kroměřížská výzva. V našich zeměpisných šířkách
se podobné výzvy a akce opakují jako dětské nemoci. Co se týče reálné
síly těchto lidí – jejich sebevědomí je sycené jejich úspěchem v
televizní krizi z přelomu let 2000 a 2001, kdy podobnou nátlakovou akcí
převzali moc v České televizi. Tehdy ovšem ve společnosti panovala jiná
atmosféra než dnes. ODS byla zprofanovaná tím, že byla spojována s
tunelováním národního bohatství, s rozvratem zdravotnictví, s poklesem
životní úrovně obyvatelstva a se ztrátou sociálních jistot. Naproti tomu
„havlisté“ v té době stále ještě měli u významné části
společnosti nemalý kredit. Za vzbouřence se v televizní krizi nakonec
postavily i obě komory parlamentu. Dnes je situace naprosto jiná. Lidé již
mají havlistické kavárny plné zuby a i z parlamentu se již ozývají hlasy
nasvědčující tomu, že čím dál více politiků si uvědomuje, že hlas
lidu nemůže prostě jen tak ignorovat. Objevily se některé rostoucí
politické hvězdy. Petr Gazdík uspořádal úspěšnou akci na Staromáku,
Michal Horáček ji moderoval, Daniel Herman sklízí rostoucí ovace
liberálně-pravicových kruhů. Čeká tyto pány zářná budoucnost?
Katapultuje nechuť vůči Zemanovi KDU-ČSL a Starosty mezi „velké“
politické strany? Ublíží ČSSD, že obhajuje partnerství s Čínou? A kde
je Miroslav Kalousek?

Především je sporné, do jaké míry byla tato akce úspěšná. Na první
pohled tam sice bylo hodně lidí, ale všichni víme, že Staroměstské
náměstí je neustále doslova přecpané lidmi, domácími i zahraničními
turisty. A když tito lidé vidí, že se tam něco děje, tak se samozřejmě
podívají. A rovněž, pokud vím, tam bylo mnoho odpůrců této akce, kteří
se na ni přišli prostě podívat, ne ji podpořit. Takže kolik tam mohlo být
lidí z opravdu tvrdého jádra?

Nemyslím si, že by výše zmíněné pány čekala nějaká extra zářivá
budoucnost. Velmi pochybuji o tom, že by Michal Horáček v přímé volbě
mohl současného prezidenta Zemana porazit. Podle mého názoru by měl ještě
méně šancí, než měl v roce 2013 Karel Schwarzenberg. A Daniel Herman se
může stát pro KDU-ČSL spíše přítěží, ačkoliv tato strana má své
tvrdé voličské jádro prakticky zajištěné.

Vypadá to, jako by Andrej Babiš už Zemana až tak urputně nehájil; je mezi
ně vražen klín? Jak se nám to české „kdo, s kým, proti komu, za kolik“
kauzou Brady a vším kolem přeskupilo?

Andrej Babiš hraje svoji hru, jede po své linii, sleduje, analyzuje a
vyhodnocuje situaci, aniž se příliš angažuje na jedné nebo druhé straně.
Je jisté, že chce být premiérem a že tomu podřizuje veškeré svoje
jednání. Jak bych uvažoval já na jeho místě? Pravděpodobně bych určité
oslabení (ale ne totální pád) prezidenta uvítal, abych později mohl
přispěchat se svojí záchrannou podporou, čímž bych si recipročně
vysloužil jeho podporu.

Objevují se pravicové nářky, že křikem na Zemana se jen odvádí pozornost
od Babiše a jeho plánů na EET a další čerpání dotací. Navíc se prý
tím odvádí pozornost od tíživé situace chudých zaměstnanců a sociálně
potřebných. Ekonomové varují před další krizí, zástupci průmyslu
kritizují politiky za politikaření. Čili věnujeme v naší zemi v minulých
týdnech pozornost tomu, čemu máme?

Tyto nářky zprava i zleva mají své opodstatnění. Je to bohužel tak, že
se štvaním proti prezidentovi vyplýtvá spousta času i energie místo toho,
aby se řešily podstatné záležitosti. Lidé, kteří proti prezidentovi
štvou, si zřejmě neuvědomují, že tím poškozují nejenom prezidenta,
český lid, ale i sami sebe. Co se může stát 17. listopadu, na který se
nyní čeká? Další akce proti Zemanovi? Již vzpomenuté násilí? Aktivizace
Zemanových odpůrců? Něco na způsob 17. listopadu 2014, kdy byla Praha plná
červených karet? A ať už to bude jakkoliv, jsou poslední týdny začátkem
konce Miloše Zemana? Může se stát, že ho křik umělců, politiků a
médií opotřebuje tak, že v březnu oznámí, že nebude kandidovat? Či
kandidovat bude a prohraje?

Na tuto otázku jsem už odpověděl ve svých předchozích odpovědích.
Zemanovi odpůrci se nepochybně zaktivizují. Pravděpodobnost vzniku
násilných střetů neustále roste, nicméně se domnívám, že stále
ještě je pravděpodobnější, že se vše obejde bez násilí. Jako
nejpravděpodobnější scénář se mi jeví to, že dojde s určitými
obměnami k opakování 17. listopadu 2014, tj. k aktivisticky organizovaným
protestům proti prezidentu Zemanovi, jakož i k mítinkům jeho příznivců.
Ve skutečnosti je příznivců prezidenta více než jeho odpůrců, ale
opticky to bude vypadat tak, že odpůrců je podstatně více. Je to proto, že
jsou aktivističtí, dobře organizovaní a mají širokou podporu
mezinárodních nevládek i oficiálních zahraničních zastoupení. Na první
pohled to nevypadá pro prezidenta nikterak optimisticky, nicméně události v
Maďarsku ukázaly, že se nadvláda neomarxistických globalistů dá zlomit.

Prezident Zeman je silná osobnost a nemyslím si, že jej křik jeho odpůrců
psychicky zlomí, ačkoliv nepochybně skutečnost, že je terčem takto
štvavé kampaně, musí být pro něj značně stresující. Rozhodně by
kandidovat na další období měl, protože nadpoloviční většina lidí mu
věří a on se stal viditelným symbolem boje za uchování české suverenity.
Lze říct, že na svá bedra vzal velkou odpovědnost, od níž nyní nemůže
utéct. Nicméně prezident je známý tím, že pohrdá slabošstvím,
poraženectvím a malomyslností, proto se domnívám, že se jen tak nevzdá.
Pokud bude kandidovat, považuji za vysoce pravděpodobné, že vyhraje, pokud
bude zachovaná přímá volba prezidenta. Pokud by byla účelově zrušená,
což bohužel nemůžu vyloučit, potom by zcela jistě nevyhrál. Jistou
naději představuje skutečnost, že čím dál tím více politiků začíná
uznávat, že prezident má v otázce přijímání ilegálních migrantů
pravdu.

Domnívám se, že hlasovat pro zrušení přímé volby prezidenta si bude
každý poslanec i senátor, i když nepatří mezi prezidentovy příznivce,
pečlivě rozmýšlet. Lidé v České republice nejsou hloupí a zcela jistě
by tuto špinavou hru prokoukli. To by vedlo k dalšímu prohloubení odcizení
lidí od politiků, lze říci, že současná nedůvěra vůči politikům by
se na straně lidí změnila v otevřené nepřátelství. Nastala by
mimořádně závažná vnitropolitická krize s nedozírnými následky.
Určitá část veřejnosti má za to, že tlak na prezidenta Zemana je cíleně
vyvíjen neziskovými organizacemi, třeba i řízenými ze zahraničí. Jako
strašák funguje jméno George Soros. Do jaké míry tomu lze věřit? Je
pravda, že neziskový sektor, věnující se uprchlíkům a geopolitickému
směřování, Zemana nenávidí, nicméně jsou zde i divoké konspirační
teorie... A dalším terčem příznivců Zemana jsou média, zejména Česká
televize. Selhala a selhávají média, a třeba i ČT, v posledních týdnech?

Politické neziskovky podporované i ze zahraničí mimo jiné Georgem Sorosem,
věnující se migrantům a geopolitickému směřování země, není žádná
konspirační teorie. Stačí si otevřít jejich výroční zprávy za minulé
roky a podívat se na strukturu jejich příjmů a tam je vše černé na
bílém jako na dlani. Rovněž doporučuji článek Mistři převratů z NED,
financované americkou vládou, nespouštějí ČR z očí:
http://www.novarepublika.cz/2014/11/mistri-prevratu-z-ned-financovane.html (originál
je tady:
http://www.ronpaulinstitute.org/archives/neocon-watch/2014/november/17/neds-regime-change-tsar-eyes-czech-republic/).
Prosím, všimněte si, že originál tohoto článku vyšel v americkém
konzervativním médiu, nikoliv například na Aeronetu nebo na Sputnik news.

Co se týče České televize, v této instituci převzali moc v televizním
puči v roce 2001 havlistické, protizemanovské síly, tedy to, co dnes
rozumíme pod pojmem „kavárna“. Tito lidé mají obsazená i další média,
přesně podle neomarxistického plánu na mocenské ovládnutí médií a
vzdělávacího systému. Takže oni neselhávají, oni prostě média
považují za dobytý prostor, přesně podle bojové logiky. Připomínka na
události 17. listopadu, ať už jakkoliv, bude a s tím i bilance demokracie,
naší cesty ke štěstí a prosperitě a úvahy, zda patříme na Západ, či
na Východ. Úvahy, co v naší zemi děláme špatně či dobře. Povzneseme-li
se nad „pěnu dní“, kterou jsme nyní čeřili, lze říci něco, co by u
té příležitosti lidé určitě měli slyšet? Lidé by si určitě měli
uvědomit, že to nejhorší, co můžou udělat, je rezignovat na snahu o
ovlivňování osudů naší země. Bohužel můžu dost často pozorovat ve
svém okolí postoj typu „co my zmůžeme“ nebo „dejte mi pokoj s
politikou, už jsem ze všeho unavený“ apod. To je samozřejmě největší
chyba, kterou můžou lidé udělat. Je třeba, aby každý bojoval za svoji
zemi tam, kde právě je, i kdyby to bylo jen v rodině šířením názorů, na
internetu sdílením příspěvků, rozesíláním virálů, účastí na
manifestacích, přednáškovou činností, všechno se počítá. Fotbalový
zápas začíná prvním hvizdem rozhodčího a končí jeho posledním hvizdem.
A mezitím se hraje.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Analytik Votápek: Egoistický sexista Trump způsobí strašný průšvih. Boj
za lidská práva, proti globálnímu oteplování, to všechno může skončit...

Někdejší diplomat Vladimír Votápek zhodnotil volby ve Spojených státech a
to velmi břitce. Do Bílého domu teď podle Votápka zasedne populista,
egoista a sexista, který se nebude bát sáhnout i k demagogii a provede řadu
unáhlených těžko předvídatelných kroků. Takové prý bude prezidentství
pana Trumpa.

„Člověk bez politických zkušeností, populista a egoistický sexista, pro
kterého je uspokojení vlastních choutek důležitější, než dodržování
obecně přijatých pravidel chování,“ zhodnotil Donalda Trumpa v
komentáři pro iDNES.cz Vladimír Votápek.

Na těchto stránkách jeho osobnosti se prý nic nezmění, protože nově
zvolenému prezidentovi je sedmdesát let a to už není „proutek právě
mladý a nelze ho ohýbat“. Pracovat se dá alespoň s ignorací, kterou podle
Votápka Trump projevil v řadě zahraničněpolitických otázek. Poradci
příštího prezidenta mohou do jisté míry znalosti svého šéfa doplnit.
Votápek upíná své naděje také k politickému systému USA, který Trumpa
přece jen zbrzdí. Obchodník, jenž je zvyklý uzavřít nejednu smlouvu, bude
snad dodržovat mezinárodní smlouvy, které Spojené státy zavazují k tomu
či onomu jednání. To jsou faktory, které Trumpovo prezidentství učiní pro
svět snesitelnějším.

Ve všem ostatním je Votápek poměrně pesimistický. „Trumpovo pohrdání
elitami a odmítání expertních názorů, omezujících jeho ego, patrně
povede k řadě unáhlených, nedostatečně promyšlených rozhodnutí jak ve
vnitřní, tak i zahraniční politice. Můžeme očekávat, že se například
přikloní k těm silám, které odmítají globální oteplování a z něho
plynoucí nutnost celoplanetárního omezení vypouštění skleníkových
plynů, redukce látek porušujících ozonovou vrstvu a řady dalších
opatření k ochraně přírody,“ zahajuje výčet negativních stránek
prezidenta Trumpa Votápek.

Hrozí navíc, že se Trumpova úspěchu chopí další populisté, kupříkladu
v Evropě. Nemluvě o tom, že diktátoři mohou s poukazem na Trumpovo
vítězství poukazovat na slabiny demokracie. Vždyť si Trumpa zvolila
nepříliš vzdělaná většina.

Celý komentář naleznete zde

„Pokud k tomuto prezident Trump ještě přidá předpokládaný odklon od
politiky podpory demokracie a lidských práv, nezájem o rozvojovou pomoc a
přesvědčení, že mezinárodní obchod má sloužit pouze americké ekonomice,
pak můžeme očekávat světovou epidemii sobectví a demagogie,“ zoufá si
dál analytik.

Z mezinárodní politiky se podle autora vytratí veškeré ideály, z čehož
budou těžit autoritářské země jako Rusko nebo Čína, ale také Filipíny
nebo Zimbabwe. Ruský prezident Vladimir Putin prý snadno dokáže Trumpem
manipulovat. V minulosti už ukázal, jak to zvládl třeba s Georgem W. Bushem.
Země ležící blízko Ruska nebo Číny by se tak měly mít na pozoru. S
Trumpem v Bílém domě nebudou mít jistotu, že je Trump neobětuje ve jménu
zlepšení vztahů s Pekingem nebo Moskvou. Vladimir Putin by se např. mohl
dočkat zrušení amerických sankcí vůči Rusku, aniž by musel byť jen
uvažovat o tom, že stáhne jediného vojáka z Ukrajiny.

Zvolení Trumpa dopadne podle Votápka i na Českou republiku. Naše země se
bude muset více zapojit do evropského integračního projektu a vedle toho
bude muset vložit mnohem víc peněz do své obrany.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist