Question:
ČT udělá speciál, aby mohla kopat do Zemana, ale o Bakalově byznysu či
kšeftu se Schwarzenbergem mlčí, chytá se za hlavu Petr Žantovský

TÝDEN V MÉDIÍCH Slovenské volby, soudě podle zveřejněných výstupů,
zaskočily i ty největší demagogy mezi českými novináři. Na konkrétních
případech to ve svém ohlédnutí za uplynulým týdnem ilustruje mediální
analytik Petr Žantovský. Speciální vydání pořadu 90´ ČT24 hodnotí jen
jako příležitost České televize, jak si kopnout do prezidenta Miloše
Zemana. Upozorňuje také na to, jak rychle se z médií vytratilo téma odchodu
Zdeňka Bakaly z důlního průmyslu, a jak je tabu jeho provázanost s Karlem
Schwarzenbergem.

V uplynulém týdnu bylo zajímavé sledovat, jak zvláštní odezvu vyvolaly v
českých médiích slovenské volby. „Česká mainstreamová média, jak si
často říkáme, jsou vždy nějak názorově vychýlena. A při jejich
sledování máme celkem jasno, jaký názor novináři či média zastávají a
jakou barvu hájí. U slovenských voleb to bylo zvláštně rozpohybované,
protože výsledek zaskočil všechny, a to dokonce i ty největší demagogy
mezi českými novináři. Když čtete nebo posloucháte komentáře, tak
získáte dojem, že čeští novináři mají radost, že ten ‚ošklivý a
nesympatický‘ Robert Fico dostal na frak a nezvítězil s tolika procenty,
jak asi zvítězit zamýšlel a jak zvítězil v předchozích volbách. Měl
jsem pocit až takové zvláštní škodolibosti, když čeští novináři
mluvili o tom, že Fico v podstatě ve volbách prohrál, což je samozřejmě
naprostý nesmysl,“ uvádí pro ParlamentníListy.cz mediální analytik Petr
Žantovský.

Škodolibost se projevovala i v takových drobnostech, kterou bylo možné
postřehnout při komentování výsledků slovenských voleb v České televizi
a konkrétně při jednom ze vstupů zpravodaje Michala Kubala. „Pan Kubal po
sečtení všech hlasů prohlásil, že Smer dostal ‚něco přes dvacet sedm
procent‘. Přitom pod jeho hlavou běžela v dolní liště obrazovky zpráva,
že dostal téměř 29 procent. Této dvojí interpretaci České televize
člověk moc nerozumí. Přitom Fico dostal 28 a něco. Je to ‚něco přes
dvacet sedm‘, ale také to může být i necelých dvacet devět. Kde tedy je
pravda? Podstatné je, že pan Kubal chtěl říci, že to je něco přes dvacet
sedm, protože sedmička vypadá opticky zajímavěji než osmička nebo
devítka. To jsou takové naschvály, drobné šťouchy, kterými redaktoři
České televize sledují nějakou svoji vlastní politiku, nevím jakou,
nepolezu jim do svědomí, to nechť se sami vyjádří, kdo z nich by chtěl,“
vybízí mediální odborník.

Informací o tom, kdo se dostal do slovenského parlamentu, je u nás málo

Všímá si, že se na jedné straně aplauduje tomu, že Fico dostal méně
než minule, na druhou stranu se nezmiňuje, že druhá nejsilnější strana
má méně než polovinu Ficova výsledku. „A vůbec se nezmiňuje, co jsou
zač ostatní strany, sdružení a spolky. Informací o tom, kdo se dostal do
slovenského parlamentu, je v našich médiích velice málo. Jen se neustále
mantruje pouze Fico a Kotleba, přitom je tam dalších šest subjektů. Taková
SNS se do parlamentu vrátila po jednom období, a to je pro ni obrovský
úspěch. Ale neslyšel ani nečetl jsem jedinou analýzu, čím to je dáno,
že se právě SNS vrátila. Jestli to není tím, že Ficova protimigrační
rétorika našla ohlas v celé společnosti, a proto se vrátili k urnám také
bývalí voliči SNS, kteří minule volit nebyli. Už se nezmiňuje, že to
může mít i tuhle souvislost,“ upozorňuje Petr Žantovský.

Kdyby byl odkázán jen na česká média, nevěděl by, proč je SNS zpátky v
parlamentu, kdo ji teď vede, jakým směrem, jestli se hlásí spíše k
nacionalistickým tradicím Jána Sloty, nebo národoveckým tradicím
Víťazoslava Mórice z počátku existence strany. „O SNS víme jen, kolik
dostala procent a že je nepochybným hráčem na slovenském politickém poli.
Takových otevřených otázek je tam dalších šest. Co se týče pana Kotleby,
tak to je samozřejmě velice znepokojivý fenomén, protože Kotleba je
nepochybně produktem dnešní evropské politiky. Vsadil svoji veškerou
rétoriku na to, jak koneckonců přiznal i v nedělní televizní reportáži,
když se ho ptali, čemu připisuje svůj úspěch, tak odpověděl: ‚No
přece tomu, že většina mainstreamových politiků poslouchá pouze to, co
jim říkají z Bruselu nebo z mezinárodních kontextů společenství, ale
nikdo z nich si nevšímá pocitů slovenských občanů. Tak já dělám
právě to druhé.‘ A zjevně vsadil na správnou kartu,“ myslí si
mediální analytik.

Nasazováním čertovských rohů se Kotlebova pozice jen posílí

Za neuvěřitelné považuje, že Kotlebova Ľudová strana Naše Slovensko
dostala v Bratislavě pět procent. „Přitom je to v podstatě proletářská
strana, která vznikla na základě sociálně velmi problematického a velmi
chudého středoslovenského kraje, koneckonců Kotleba je županem
Banskobystrického kraje, má tam svoje nejsilnější zázemí. Tyto protestně
se profilující partaje vždy vycházejí z nějakého sociálního neklidu, to
je zákon, vždy to tak platilo a platit bude. Ale že dokázal oslovit pět
procent Bratislavanů, to je dost neuvěřitelné. Navíc tím, jak se Kotleba
démonizuje ve všech médiích, tak tím se projevuje špatná taktika
politických propagandistů. Když budeme lidem jako Kotleba nasazovat
čertovské rohy, tak z nich toho čerta vyrobíme, i kdyby to byl anděl.
Posílíme ho tím, dostaneme ho do pozice hrdiny, do pozice odstrkovaného ‚génia‘
a jakéhosi undergroundu, který má vždy obecně velkou sympatii. Takže to je
jedna chyba za druhou,“ míní Petr Žantovský.

Slyšel i politologickou úvahu ze Slovenska, že se hraje možná na to, že
Sloboda a Solidarita Richarda Sulíka i Smer-SD Roberta Fica nedohodnou žádnou
koalici a že se ustanoví nějaká úřednická vláda, která získá podporu
v Národní radě Slovenska na omezený mandát, třeba rok, a během něj se
strany připraví na předčasné volby. „Pokud k tomuto slovenská politická
scéna dospěje, tak to bude dramatická chyba. Ne proto, že by úřednická
vláda nedokázala vládnout, to by určitě dokázala, možná mnohem lépe
než politická vláda, to je věc odbornosti členů vlády, ale tohle
řešení by bylo důkazem totální neakceschopnosti politické scény reagovat
na realitu. A pokud by za těchto okolností byly volby za rok, tak se vsadím,
že Kotleba bude mít dvojciferné číslo,“ konstatuje mediální odborník.

Prázdná slova a sociologovo lkaní nad proevropskými stranami

V té souvislosti považuje za příznačné, že si do České televize pozvali
na komentář ke slovenským volbám Michala Vašečku, sociologa z Fakulty
sociálních studií Masarykovy univerzity v Brně. „Hodnotil je z pozice
amalganoidní, liberální rétoriky, která je v českých zemích
reprezentována takovými stranami, jako bývala Unie svobody nebo Čtyřkoalice,
taková intelektuální rozvařenina, která neříká tak, či tak, ale má
pocit, že na její slova vždy dojde. Pochopitelně že pan Vašečka byl velmi
kritický vůči Ficovi, jak jinak. Zaujalo mě, když prohlásil, že na
Slovensku budou mít problémy ‚proevropské strany‘. Tak se ptám, které
ze stran na Slovensku jsou ty proevropské. Sulíkova strana je konzervativní a
kritická vůči Evropské unii, Slovenská národní strana to má přímo v
názvu, Kotleba zcela určitě žádný proevropan není, tak koho tam máme?“
ptá se Petr Žantovský.

V úvahu přichází snad jen politické hnutí Sme rodina Borise Kollára, o
němž se jako o proevropském hovoří. „Ale když se Slovenská
demokratická a kresťanská únia paní Radičové a pana Dzurindy nebo
slovenské varianty na Unii svobody nedostaly do parlamentu, tak to mají
určitě problém. Ale mně přijde bizarní sám ten výraz ‚proevropská
strana‘. Cožpak je něco protievropského na tom, když slovenský premiér v
souladu s názorem většiny svého národa odmítne kvóty na migrace? Komu
slouží premiér? Lidem své země, nebo nějaké evropské byrokracii? Nebo
komu vlastně má takový člověk sloužit? Co to je proevropská strana? To
nám pan Vašečka nevysvětlil. Nicméně to je floskule, kterou se kdekdo
neustále ohání. Je to ale zcela prázdné slovo a víc komentářů k tomu
nemám,“ uzavírá mediální analytik první téma.

Speciál ČT vznikl jako příležitost kopnout si do prezidenta

Druhé téma se týká třetího výročí Miloše Zemana v úřadu prezidenta,
čemuž Česká televize ve středu věnovala speciální 90´ ČT24, což je
její nový interaktivní zpravodajský pořad. „Nejprve jsem si položil
otázku, proč vlastně. Ne že by prezident nebyl důležitá politická
postava, ale výročí jeho pobytu ve funkci není důvodem k zásadnímu
publicistickému pořadu tohoto typu a tohoto rozměru. Mám dojem, že vznik
tohoto pořadu měl dva úplně jiné důvody než to, že by někdo chtěl
prezidenta připomínat. Jednak to byla další pěkná příležitost, jak si
do Zemana kopnout, a za druhé je to mnohem méně pracné, jednodušší a bez
rizika než dělat speciál o opravdových problémech, například o migraci, o
ekonomické situaci, o devalvaci české měny a podobně. To jsou zásadní
věci, které ovlivňují náš život mnohem víc než to, co si redaktoři
České televize myslí o panu prezidentovi,“ říká pro ParlamentníListy.cz
Petr Žantovský.

Podle jeho názoru to byla zase jedna ukázka toho, jak nemá vypadat televizní
práce. Na speciálu ho zaujal jeden podstatný rys, který byl
všudypřítomný, a sice to, že v každé větě, která zazněla, šlo o
konflikt. „Jako by to už měli redaktoři jako povinnost nebo metodický
úzus, pořád potřebovali konflikt. Už není možné sdělit nějakou
neutrální informaci, neutrální větu, v každé větě musí být konflikt.
Každá otázka komukoli položená musí být konfliktní. Každá teze musí
být interpretovatelná pouze v nějakém konfliktním kontextu, zejména tedy
týká-li se to pana prezidenta, což si myslím, že je strašlivý zlozvyk,
který příšerně pokřivuje společenské vědomí a diskurs toho, jak
vnímáme svět okolo sebe. A jestli ho vnímáme jako neustálý boj, tak to
nás hodně ochuzuje,“ domnívá se mediální odborník.

Kalousek nemá moc, a tak se chová jako ideolog radikálních postojů

Několik názorů ho přesto zaujalo a mezi ty patří výrok předsedy TOP 09
Miroslava Kalouska, jenž prohlásil, že se „Zeman orientuje na Rusko“. „Toho
jsem si nevšiml, ale možná se špatně dívám. Podle mě se Zeman orientuje
tam, kde spatřuje prospěch pro české zájmy. A když to je momentálně v
Rusku, tak se orientuje tam. Je-li to momentálně v Číně, tak otvírá trhy
pro české vývozce do Číny a dveře pro čínské investory u nás. Pokud
vidí ten prospěch někde jinde, třeba v Německu, tak se zcela jistě
orientuje na Německo. Zeman je pragmatický prezident, jenž rozhodně není
ideologický. Myslím, že mu tu ideologizaci podsouvají právě ti, kteří se
chovají výhradně ideologicky,“ upozorňuje Petr Žantovský.

A tím nejhlasitějším z nich je nyní už oficiální šéf TOP 09. „Pan
Kalousek je dnes největší ideolog, protože nemá žádnou moc, tak nemůže
vykonávat žádnou mocensko-pragmatickou činnost. Proto se chová výhradně
jako ideolog, a to ideolog docela radikálních postojů a názorů a s
obrovskou osobní zaujatostí vůči některým lidem na politické scéně, ať
už je to Babiš nebo Zeman. Ale základní omyl všech těchto obvinění je
ten, že Miloš Zeman se opravdu neorientuje ideologicky. Osobně ho znám tolik
let, že můžu opravdu přísahat na to, že to tak je. Zeman nikdy nebyl
ideolog a nikdy nebyl dogmatik, vždy byl velmi pragmatický, až bych mu to
třeba i někdy až vytýkal. Ale vyčítat mu ideologickou orientaci na Rusko
je omyl jako dům,“ tvrdí mediální analytik.

Hlava státu se má zastávat zájmů ČR, není místodržící dosazený EU

Podobné je to s požadavkem, který ve středečním speciálu ČT také
zazněl, že by se měl stát zastáncem zájmů Evropské unie a NATO. „Prezident
dostal mandát v přímé volbě od občanů České republiky. A není to
místodržící dosazený z Bruselu, z Berlína, z Washingtonu, nebo z Moskvy.
Ideologie je nezbytná pro stranu, která musí mít ideologii čili soubor
hodnot. Ale vidění světa ideologicky je pokřivená ideologie, což ale lidem,
kteří toto říkají, zjednodušuje rétoriku, protože jim to svět
zčernobíluje a staví do jednoduchých protikladů na černo a bílo, dobro a
zlo, pravdu a lež, lásku a nenávist. To je velký zločin na realitě,
protože takhle svět opravdu nevypadá. A zjednodušovat ho a říkat
televizním divákům třeba, že Zeman je málo proevropský a málo se
zastává zájmů Evropské unie, je chyba. Myslím, že by se měl zastávat
zájmů České republiky, a těch se podle mého názoru zastává docela dost,“
míní Petr Žantovský.

Za pozornost ve speciálu stál i rozhovor s poslancem ČSSD Jaroslavem Foldynou,
jenž je vnímán jako příznivec a obdivovatel prezidenta Miloše Zemana. „Pan
Foldyna tam řekl dvě věci, které považuji za velmi statečné. Jednak to,
že když má vůči prezidentovi kritické výhrady, tak mu to řekne a nebojí
se ho. A protože znám jak prezidenta, tak pana Foldynu, tak vím, že mluví
pravdu. A že mu to občas může život spíš zkomplikovat než usnadnit. Ale
Foldyna je přímý chlap, který se opravdu nebojí nikoho. Ani Zemana, ani
novinářů. To podtrhl hned následující větou, kdy zdůraznil význam
Miroslava Šloufa pro Zemanův politický úspěch a jeho profesionalitu z
hlediska té procedury kolem vysoké politiky,“ poukazuje mediální odborník.

Provést Babiš to, co Bakala, o ničem jiném by se v médiích nehovořilo

Především to považuje za velmi statečné. „Protože dnes se jména Šlouf
nikdo nedotkne jinak než dvoumetrovou tyčí, jako by to bylo něco odporného
a smrdutého a člověk by se od toho měl zašpinit. Miroslav Šlouf byl
důležitý fenomén let devadesátých a části let nového tisíciletí, a to
se nedá odpárat. On skutečně udělal ze Zemana svého času úspěšného
premiéra. Samozřejmě kdyby na to Zeman neměl dispozice, tak by to nešlo. Ti
dva lidé se v určitém okamžiku vhodně potkali, a protože oba byli
profesionálové, tak byli společně úspěšní. A tuhle zmínku považuji od
pana Foldyny za velkou osobní statečnost, protože to mu určitě nepřinese
žádné kladné body u českých novinářů,“ konstatuje pro
ParlamentníListy.cz Petr Žantovský.

Na závěr se zamýšlí nad tím, jak bezbolestně proběhla zpráva o tom, že
Zdeněk Bakala opustil své vlastnictví v důlním průmyslu, jak se vytratila
a zmizela z centra pozornosti. „Proč se mlčí o panu Bakalovi? Umím si
představit, kdyby to byl jakýkoli jiný podnikatel než on, například Andrej
Babiš, abych použil alespoň přibližně tu kategorii, tak by se o tom
mluvilo od rána do noci v jednom kuse, televize by pomalu o ničem jiném
nehovořila. Ale teď se o tom nemluví, nepíše, je to téma jako by
uzavřené, dáno bokem. Kladu si otázku proč a hledám odpovědi v osudu pana
Bakaly. Dočítám se, že se vyučil dámským krejčím a pracoval v oděvním
družstvu Vkus, samé zajímavé věci, které se z normálních zdrojů
nedozvíte. Pak najednou emigroval do Spojených států a navzdory tomu, že
zřejmě podle životopisů neodmaturoval, tak i přesto studoval na dvou
univerzitách ve Spojených státech a před jméno si píše titul inženýr,“
připomíná mediální analytik.

Bakalův kšeft se Schwarzenbergem a jeho lidé neustále řečnící v ČT

Vůbec jde o zajímavý životopis, který je plný nejrůznějších tajností
a tajemství. „Kdybych byl investigativní novinář a měl téma ‚Bakala
opouští NWR‘, tak si smlsnu, protože začnu pátrat v minulosti. Začnu se
ptát na investiční firmu Patria Finance, začnu se ptát na jeho podíl, na
její podíl při prodeji Becherovky Pernodu, na roli Karla Schwarzenberga v
tomhle kšeftu. Budu se ptát, jakou roli měla Patria Finance v runu na IPB a
předání IPB do rukou ČSOB, jakou roli v tom měla belgická banka KBC. Budu
se ptát, proč Bakala prodal Patria Finance právě této belgické bance, budu
se také ptát, kolik manažerů z KBC a s jakým výsledkem stálo před soudem
a za jaké činy. To se stále pohybujeme kolem roku 2000. Pak se budu ptát na
to, kde vzal pan Bakala prostředky na koupi Ostravsko-karvinských dolů a jak
se tam zachoval vůči lidem, kterým cosi slíbil ohledně těch bytů. To se
nedávno medializovalo, ale velice rychle se od toho ustoupilo,“ podotýká
Petr Žantovský.

Tím ale výčet bílých míst nekončí. „Budu si také klást otázku,
proč se tak málo mluví o tom, že financoval prezidentskou kampaň pana
Schwarzenberga a proč Česká televize zve v jednom kuse k politickým
komentářům novináře z Hospodářských novin a z Respektu, které vlastní
pan Bakala. A jestli to náhodou není střet zájmů, když tedy nějaký
člověk platí zcela průkazně politickou aktivitu nějakého subjektu, jestli
jím ovládaní novináři mohou efektivně komentovat politické dění v zemi.
Mám někdy pocit, že český novinář jako hlídací pes demokracie jako by
se vykousal a vyštěkal dostatečně na Babišovi a dál se nezajímal. A to je
velká škoda. Kdyby se někdo opravdu podíval na pravdy kolem Zdeňka Bakaly,
tak by mu to vydalo na hodně reportáží. Takže nechť to má jako tip třeba
pan Kmenta, který je odborníkem na podobné věci nebo nějaký jiný
investigativní novinář. Docela by mě zajímal výsledek, rád bych si to
přečetl,“ dodává mediální odborník.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Něco tu hodně smrdí. Poslanec odhalil miliardy, které tečou do neznámé,
brněnské firmy už desítky let. A Ťok dělá, že se nic neděje

ROZHOVOR Předseda poslanců Úsvitu Marek Černoch ve své čtvrteční
interpelaci na premiéra Sobotku upozornil na zvláštní fakt. Tím je
štědrost resortu dopravy směrem ke společnosti, která si tak přichází na
obrovské příjmy zřejmě díky zakázkám na registrační značky.

Pane poslanče, ve své interpelaci na premiéra Sobotku jste uvedl, že firma
HICON dodává bez výběrového řízení registrační značky již 26 let za
přibližně 4 miliardy korun. To jste myslel v nadsázce, nebo jako fakt?

To je absolutně nepochopitelný fakt. Firma HICON dodává registrační
značky státu již 26 let, aniž by přitom vzešla z jakékoli soutěže. Jde
tak ze strany Ministerstva dopravy o udržování bezprecedentního stavu, kdy
jsou ústředním orgánem státu ze státní pokladny vypláceny enormní sumy
peněz. Ty značně převyšují částku za nákup registračních značek,
než by tomu bylo v případě vypsání otevřeného a transparentního
výběrového řízení. Ministerstvo dopravy řízené ministrem Ťokem se tím
například dopouští nedovolené veřejné podpory, která je podle článku
107 Smlouvy o fungování EU nepřípustná. Poslední, ministrem Ťokem
zrušené zadávací řízení na výběr dodavatele registračních značek,
bylo zrušeno až po podání nabídek. Ministerstvo dopravy mělo tedy
detailní informace o cenách, za které byly uchazeči o veřejnou zakázku
schopni značky dodat. Podle informací byly nabídkové ceny podstatně
nižší než ceny, za které ministerstvo odebírá registrační značky od
stávajícího dodavatele, společnosti HICON. Po zrušení zakázky však
smlouva se společností HICON zůstala v platnosti, aniž by došlo ke
snížení ceny.

Čím si tu štědrost našeho státu vůči této firmě vysvětlujete?

Nedá se to vysvětlit jinak, že tady něco „smrdí“. Jestliže jedna firma
desítky let získává od Ministerstva dopravy státní zakázky za miliardy
bez výběrových řízení, když už se výběrové řízení vypíše, tak se
najednou zruší, aby je pak dále dostávala stejná firma. A ministr Ťok
podepisuje s touto firmou dodatky na další zakázky, pak není opravdu něco v
pořádku. Navíc, nejedná se o jediný případ, který je ve spojení s
Ministerstvem dopravy, mírně řečeno, nestandardní. Ať už je to zrušení
zakázky na modernizaci tratě mezi Hostivaří a Hlavním nádražím, kdy
zakázku zrušila Správa železniční dopravní cesty ve chvíli, kdy vyhrála
společnost s nabídkou o 800 milionů menší, než byly nabídky ostatních
společností nebo známá kauza společnosti Kapsch. Ve spojitosti se zakázkou
na mýtné brány pro Kapsch, dostalo dokonce Ministerstvo dopravy od Úřadu
pro ochranu hospodářské soutěže pokutu jeden milion korun. Za prodloužení
smlouvy na mýto bez otevřeného tendru. Firma Kapsch si prodloužením smlouvy
přijde na více než 5 miliard korun. A všichni tváří, že se nic neděje?
Děje! Ministr Babiš, premiér Sobotka a celá vláda říká, jak bojuje proti
korupci. Vozí se po malých a středních živnostnících, zavádí EET. A
podobné neprůhledné tendry za miliardy se neřeší? Proto jsem interpeloval
nejen ministra Ťoka, ale i premiéra Sobotku. Premiér je zodpovědný za své
ministry – tedy i ministra Ťoka. Tak ať to řeší. Vždyť to je do nebe
volající.

Budete se o zcela neznámou, byť zřejmě neskutečně bohatou společnost
HICON odkudsi z Brna zajímat i nadále?

Samozřejmě budu. A do hloubky. Snažím se zjistit co nejvíce informací a
budu ministra Ťoka a premiéra Sobotku znovu interpelovat. A odpověď vám
dám k dispozici. Mimo interpelace budu chtít zařadit bod nebo mimořádnou
schůzi Poslanecké sněmovny. Aby to ministr jasně vysvětlil a pokud tam bude
jakékoli pochybení, vyvodil z toho důsledky. Zákony platí pro každého.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Kampaň Hillary Clinton vede dle zjištění Wikileaks spiknutí za barevnou
revoluci v katolické církvi

V novém expozé Wikileaks John Podesta, šéf kampaně Hillary Clinton,
přiznává vytvoření organizace zamaskované jako katolická, aby získali
katolické hlasy na podporu liberálních cílů.

Emaily rovněž ukazují, jak jeho kamarádka Sandy Newman vede spiknutí za
liberální revoluci uvnitř církve se záměrem, že budou „požadovat
skoncování s tou středověkou diktaturou.“

Dnes ráno Wikileakd uvolnila odhalení emailů mezi Newmanem, zakladatelem a
prezidentem organizace Hlasy za pokrok, a předsedou kampaně Clintonové
Podestou v roce 2012, kde si stěžovali na biskupy a jejich boj proti mandátu
HHS. Newman psal:

Celá ta kontroverze s biskupy odporujícími antikoncepci, i když 98%
katolických žen a jejich partnerů v soužití antikoncepci používá, mě
přivádí k myšlence… Je zapotřebí Katolické jaro, v němž katolíci
samotní budou žádat o skoncování s tou středověkou diktaturou a o
počátek trochy demokracie a respektu k genderové rovnosti v katolické
církvi.

Newman pokračoval: „Je přístup k antikoncepci tím problémem, kolem
kterého by to šlo rozpoutat? Biskupové budou bezpochyby nadále bojovat.
Pokud Katolická asociace nemocnic spolu s těmi 98 procenty tuto novou politiku
podpoří, tak vytvoří to pro nás příležitost?“

Pak přistoupil k diskusi o zasetí semínek revoluce do církve: „Vůbec jsem
o tom, jak by k nim šla ‚semínka revoluce zasadit‘ zatím nepřemýšlel,
ani o tom, kdo by nám je tam zasadil.“

Podesta ale odpověděl: „Už vytváříme Katolíky uvnitř Aliance za
obecné blaho, abychom to pro nějaký takový okamžik zorganizovali.“

Katolíci uvnitř Aliance za obecné blaho jsou katolickou spojkou, jejíž
skutečnou agendou je liberalizace církve mj. s kázáním potratů,
antikoncepce a sňatků gayů. Tato skupina využívá krytí papežem
Františkem a jeho „poselství o inkluzi“ a cituje magisteriální dokumenty
hlásící se k podpoře „lidské důstojnosti“, „obecného blaha“, „ekonomické
spravedlnosti“, „služebnictví božímu stvoření“, jaderné „odzbrojení“
a další běžně kázané otázky sociální spravedlnosti.

Podesta v tom samém emailu objasnil, že tato revoluce bude muset být hnutím
zdola: „Jako většina hnutí různých Jar, si myslím, že i toto na to bude
muset jít odspoda.“

Zdejší článek o tom, co katolický viceprezident nominovaný Hillary Clinton
plánuje na vylepšení katolictví v USA: Viceprezident Hillary Clinton Tim
Kaine: „Pokud katolická církev nezmění svůj postoj ke sňatkům stejného
pohlaví, tak ji v USA Hillary zakáže!“

Zdroj: churchmilitant.com

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Teď přišel čas na revoluci v Evropě. Trumpův velmi známý příznivec
promlouvá

Nizozemský politik Geert Wilders se ve svém včerejším textu věnuje
americkým volbám, jejichž výsledek kvituje s povděkem. Spojené státy se z
jeho pohledu osvobodily od politické korektnosti a Evropa by se měla vydat po
stejné cestě.

Wilders tvrdí, že o vítězství Donalda Trumpa nikdy nepochyboval a označuje
jej za politickou revoluci. „Americký lid vyslal do světa jasný signál:
Už toho bylo dost. Chceme být opět svobodní a stát se zase výjimečnou
zemí. Navzdory negativnímu postoji elit i médií Trump dokázal zvítězit. A
není to jen tak ledajaké vítězství. Republikáni ovládli Bílý dům,
Kongres i Senát, což se jim podařilo naposledy v roce 1928,“ připomíná
Wilders.

„Jsme svědky revolučních změn na obou stranách Atlantiku. Vlastenecké
vzedmutí zmítá západním světem. Lidé povstali a osvobozují se.
Američané dali jasně najevo, že nechtějí jít ve stopách západní Evropy.
Chtějí zachovat svůj národ, svobodu i prosperitu a uvědomili si, že
právě nyní nastal ten správný čas na opětovné získání svobody.
Voliči se již nechtěli nechat zastupovat politiky, kteří neberou jejich
obavy vážně. Cítili, že Donald Trump byl jediný, který jim naslouchá.“

Celý text v angličtině máte k dispozici ZDE.

Wilders poukazuje na odlišný postoj obyčejných Američanů a vládnoucích
elit na přistěhovaleckou politiku. „Voliči ukázali, že nesouhlasí s
liberální imigrační politikou, jež do země dováží masy
nekvalifikovaných pracovníků z kultur neslučitelných se západní
civilizací. Američané dali jasně najevo, že chtějí obnovit právo a
pořádek, a ne se dívat na stále se stupňující nejistotu a násilí,“
konstatuje šéf Strany pro svobodu.

Vedle Hillary Clintonové byla podle Wilderse poražena i média a elity. „Je
úžasné, když člověk vidí, do jaké míry jsou média a elity zaskočeny
vývojem situace. Po celá léta přitom mainstreamoví novináři a politici
tvrdošíjně odmítali uznat škody, které s sebou přinesla masová migrace a
islamizace. Elity naprosto ztratily kontakt s obyčejnými lidmi a na úspěch
Trumpa reagují blahosklonně, stejně jako před šestatřiceti lety na
vítězství Ronalda Reagana,“ míní Wilders.

„Ronald Reagan se následně stal nejúspěšnějším prezidentem naší doby.
Porazil komunistickou říši zla a podařilo se mu to bez rozpoutání
světového konfliktu. Postupoval sebevědomě a odhodlaně za svým cílem.
Tímto způsobem inspiroval svobodymilovné obyvatele z východní Evropy, aby
se vymanili ze sovětské tyranie. Věřím, že Donald Trump půjde v
Reaganových stopách a bude inspirovat západní Evropu v jejím boji za
svobodu a proti islamizaci.“

„Amerika se právě osvobodila od politické korektnosti. Americký lid
vyjádřil svoji touhu zůstat svobodným a demokratickým národem. Nyní
nastal čas, aby Spojené státy následovala i celá Evropa. Můžeme a také
půjdeme stejnou cestou,“ uzavírá odhodlaně Wilders svůj včerejší text.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Chleba zabíjí! Kubera o tom, co na nás vrchnost chystá, my to nevíme a
líbit se nám to nebude. A Zeman? Ten to prý dělá geniálně

Nekuřáci se teď radují, ale brzy na ně také dojde. Plíce na krabičkách
si budou děti vyměňovat jako sběratelský objekt. Nemá to racionální
základ. Tak mluví senátor za ODS Jaroslav Kubera o protikuřáckém zákonu.
ParlamentnímListům.cz řekl, že Evropská unie nechce kvůli přehnané
korektnosti přiznat, že žádné racionální řešení migrační krize
neexistuje, než říci dost.

Protikuřácký zákon jde do druhého kola schvalování. Často kritizujete
omezení naší svobody kvůli údajnému nebezpečí a podobně. Jak vnímáte
tento zákon?

Kdybychom to brali z hlediska nebezpečnosti, tak alkohol je mnohem
nebezpečnější. Potěšilo mne vzbouření na Moravě, protože zákon není
pouze o kouření, ale i o alkoholu a jeho návrh je velmi tvrdý. Na Moravě
vypukla revoluce, protože nekuřáci netušili, že na ně také dojde. Došlo
na alkoholiky, pak dojde na bůčkaře, po elektronické evidenci tržeb přijde
evidence nákupů. Bude možné najít jednotlivce, kde a co kupoval. A kdo
příliš často kupuje špatné věci podle dobroserů, tak mu nejdříve
domluví, pak zdraží zdravotní pojištění, nebo ho jinak potrestají.
Nekuřáci se teď raduji, ale na ně brzy také dojde.

Mám na toto téma připravený článek o tom, jak chleba zabíjí, protože
devadesát devět procent lidí, co umřeli, jedli chleba. Jde o hon na
čarodějinice a návnadu ministra zdravotnictví, který není schopen žádnou
reformu zdravotnictví vymyslet. Budou tomu předcházet krabičky s ošklivými
obrázky, což bude význačný sběratelský objekt. Děti, které nekouří,
si budou vyměnovat plíce… Ani to nemá racionální základ, takže uvidíme,
jak to dopadne. Na automobilech také nemáme nápisy, že zabíjí – a
zabijí hodně lidí ročně.

Stát tím v podstatě určuje pravidla soukromým podnikatelům a
živnostníkům v jejich činnosti. Je to správná cesta?

Je evidentní, že není. Kdyby to opravdu stát myslel vážně, tak můžeme
být nejlepší na světě. Jako v jedné zemi, kde pro škodlivost zakázali
výrobu, distribuci i kouření... Akorát Andrej Babiš by tím přišel zhruba
o osmdesát miliard korun ročně, které z toho inkasuje. Když začneme
počítat neřesti, přijdou další zákazy.

Jaký dopad bude zákon podle vás mít?

Stát nedá pokoj. Nouzová varianta jsou různé kluby místo restaurací, ale
na ty si prý také došlápnou, protože jakmile tam někdo přinese tlačenku,
stává se z toho provozovna. Ale Češi jsou vynalézaví a určitě najdou
cestu. Navíc nikdo nebude schopen vše kontrolovat, budeme země zákazů.
Když přijde opilý člověk do hospody, je zodpvědný provozovatel. Některé
věci normální člověk nechápe, to není o kuřáctví nebo nekuřáctví,
ale aby nás stále regulovali a poučovali. Boj není úplně prohraný, doba
se mění. Píší mi nekuřáci, že jim vadí zápach, ten je hlavním
problémem. Je na výrobcích cigaret, aby se s tím vypořádali podobně jako
u cigaret elektronických, které voní.

Potřebují Češi být upozorňováni na alergeny v restauracích a neumí
najít nekuřáckou restauraci? V posledních letech jich značně přibylo…

Situace je přesně o tom. Náhradní uplatnění se vyvíjí i bez šašků v
Evropské unii. Poptávka po nekuřáctví vyrovnala kuřácké hospody. Kromě
těch vesnických není problém nekuřáckou restauraci nalézt a ani některé
hotely kouření nezakázaly a nemají s tím problém. Stát má pocit, že bez
jeho péče určitě nepřežijeme.

Jak vnímáte pokus o oběšení dvou uprchlíků z Pákistánu v Řecku?

Jde o jednotlivosti stejně, jako se v Thajsku občas někdo upálí. Ani
neznáme důvody, proč to udělali. Zda je nepustili dále, nebo šlo o osobní
problémy. Stejně jako navrhli okamžité snížení věku pro trestněprávní
odpovědnost po případu ve škole. Povýšili jsme lidská práva nad korán a
jsou ještě tvrdší než korán. Když učitel napomene žáka, žák
nedostane doma ještě jednou. Rodiče přijdou do školy a dají facku učiteli.
Kam jsme se dostali, je neuvěřitelné.

Summit lídrů Evropské unie prakticky nic nepřinesl. Jsou vůbec podobná
jednání k něčemu? Vzejde z nich nějaké řešení? Všicni se shodují, že
Evropa potřebuje okamžité kroky a opatření, ale moc rychle to nejde…

Problémem Evropské unie je korektnost. Evropa nechce přiznat, že problém
migrace už řešení nemá. Unie zacpala igelitem střechu, ale nejdříve
musí zastavit povodeň a pak následky. Díky korektnosti nemají řešení.
Evropská unie je navíc připravena vydávat dvacet směrnic denně tisíci
úředníky. Mají strach. Kdyby došlo k rozpadu, přijdou o práci nejen
politici, ale i tisíce úředníků. A ti musejí vydávat směrnice, aby
někoho nenapadlo, že jich je příliš. To je ale případ i českých
ministerstev. Lepší už to nebude.

K čemu jsou tedy summity Evropské unie?

Rovnice nemá řešení. Matematici nad ní mohou strávit hodiny a žádné
nevymyslí. Řešení se podrobuje korektnosti. Nápady o rozlišování
ekonomických migrantů a podobně, to jsou nesmysly. Množství přesáhlo
zenit a opatření by pomohla v počátku, kdy bylo možné proud zastavit.
Začíná ubývat uprchlíků ze zemí, kde války desítky let nebyly.
Zajímavé je, že pasy sice zahodili, protože o všechno přišli, ale
mobilní telefony si nechali. Je to zvláštní. Evropa nechce přiznat, že
žádné racionální řešení neexistuje, než říci dost. Vracet je také
neumíme. Kdyby státy, co nás kritizují, už splnily kvóty a pak tvrdiliy,
že Česká republika zaostává, pak bych jejich výroky pochopil. Ale nikdo je
nesplnil. Oni se chovají stejně jako my.

Na krizích se ukazuje, že se osmadvacítka států nedokáže shodnout. Při
půčkách Řecku se politici neshodovali, neshodují se ani nyní při
imigrační krizi. Funguje vůbec ještě princip Evropské unie?

Původní myšlenka byla některé věci, které dělají státy zvlášť,
konat společně. Ale zvrtlo se to, protože zastánci kompaktního tělesa
nechtějí připustit, že dvacet osm států je přinejmenším dvacet osm
národů, kde nejsou historicky stejné zvyky. Zvrhlo se to ve vydávání
dalších a dalších směrnic až za hrob. Cílem bylo odebrat jednotlivým
zemím samostatnost a vytvořit jednolité těleso, což se nedaří a
nepodaří.

Británie zvažuje vystoupení z Evropské unie, vyjednávají podmínky, mluví
se o referendu. I to ukazuje nejednotnost postojů v tomto uskupení. Co si
myslíte o krocích Velké Británie?

Tzv. brexit je zbytečný a komunikace s Británií byla špatná. Kdyby Sobotka
poslal totožný dopis, jako Cameron, tak se nemusely dávat žádné výjimky,
ale Evropská unie se toho mohla chopit jako principu. Výjimky vyolávají
negaci u ostatních a druzí závidí. Británie nepotřebuje výjimky. Její
návrhy mají hlavu a patu a měly by být základem reformy Evropské unie.
Měli by na to slyšet a neslyší, protože to narušuje jejich představu
homogenního celku. Všechny požadavky jsou smysluplné a mohly by platit pro
celou Evropskou unii. Nebyl by důvod k brexitu, kdyby náš premiér podpořil
Camerona.

Když si povídám s jinými politiky z Evropy, mají stejný názor jako my.
Když je vyzvu, abychom to řekli v jednacím sále, vůbec se nodváží. „Nemůžeme,
to my se bojíme,“ říkají. Ale na chodbě mi tvrdí to samé, jsou
naštvaní. V Evropské unii vytořili atmosféru, kdy kdokoliv se odchýlí od
názoru, je prohlášen za nepřítele.

Prezident Miloš Zeman řekl, že čínský prezident bude první prezident,
kterého pozve do zámku v Lánech jako výraz osobních sympatií i jako výraz
přátelské spolupráce mezi oběma zeměmi. Co si myslíte o Zemanově snaze
rozšířit spolupráci s Čínou? Zdá se, že mu na tom velmi záleží.

Obecně rozšiřovat spolupráci není nic zvláštního. Rozšiřujeme i
spolupráci s Vietnamem. Čína je mocná země. Samozřejmě kritizuji smlouvu
s Prahou, která byla nadbytečná. Zahraniční politika není na radnici, ale
na vládě a spolupráce dvou měst nemá co dělat s tím, jestli je Čína
jedna, nebo dvě. Zeman je Zeman. Jiný prezident by to takto nehrál, klidně
by politiky zval do Lán a nedělal by z toho událost. Tohle Zemana baví,
baví ho provokovat. Prohlásil, jak namířil samopal na manželku, ale
nevystřelil a ví, že tím vyvolá neadekvátní reakce médií. Přitom jde o
nepodstatný a v podstatě bezvýznamný vtip. Kdyby takové věci neříkal,
neměly by jeho návštěvy po krajích takovou publicitu.

Zeman nedělá nic jen tak, každou větu, každý krok má do hloubky tak
promyšlen, že my nemáme ani ponětí, kam míří. Tím, že na návštěvě
prohlásí něco o kalašnikovu, tak má záruku, že mu na besedu zase přijde
tisíc lidí, nebude nuda a dojde i na ostré otázky a odpovědi. Dělá to
geniálně, odpůrci si sami nevědí rady. Zemana právě baví mluvit i s
odpůrci, to ho možná baví nejvíce.

Zeman dál objíždí kraje i města a těší se podpoře veřejnosti.
Dokážete si z dnešní veřejné sféry představit nějakého vhodného
protikandidáta, který by měl šanci uspět?

Musí to být kandidát, který je schopen podobného chování k lidem, jako je
Zeman. A tuto vlastnost nikdo z těch, které jsem slyšel, nemá. Jsou to
akademici, umělci… Politici obecně v podstatě volební kampaně nenávidí,
oni je berou jako nutné zlo.

Návštěvy prezidenta platí kraje. Ta poslední v Libereckém kraji stála
čtvrt milionu korun. Dá se říci, že má Miloš Zeman volební kampaň z
peněz krajů, zatímco jiné volební strany je čerpají z předchozích voleb,
či jiných zdrojů?

Nedělá v podstatě nic jiného, než co dělá každá vláda – kampaň ze
státních peněz. Třeba vytvoří zákon o zvýšení peněz. Miloš Zeman má
tu výhodu, že ho kraje ve štychu nenechají. Zaplatil by cesty i z toho, co
má Hrad k dispozici, ale je to standardní. Prezident má tuto výhodu oproti
protikandátům, kteří prezidentem nejsou, ale to má i každý ministr,
který jezdí do měst.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Bude největší demonstrance od roku 89! Kalousek a spol. přikulují

„Čínští aparátčíci svezení do Prahy na vítání svého prezidenta“
„se culili“ jen do čínských kamer. „Na fotoreportéry webu Aktuálně.cz
již tak přívětiví nebyli,“ napsal aktivista Jan Vrobel na sociální
síti, kde průběžně komentoval návštěvu čínského prezidenta. Zmínil
při té příležitosti také protesty proti přijímání uprchlíků, jejich
účastníky přitom označil za chátru.

Vrobel také napsal, že by v životě nevěřil, že takové obrazy budou k
vidění v roce 2016 v České republice. „Čínská kulturní revoluce ve
středu Evropy, v naší hrdé a slavné Praze. Davy rudejch aparátčíků
svezenejch autobusama bůhvíodkud strhávají z lidí vlajky, když uplatňují
svá politická práva,“ napsal v narážce na to, že někteří Číňané
vítající prezidenta strhávali z českých aktivistů tibetské vlajky.

V této souvislosti si položil několik otázek: „Kde máme všechny hrdý
vlastence z NE Bruselu – Národní demokracie, Tomia Okamuru – SPD, Blok
proti islámu? Kde je to vaše ‚Čechy Čechům‘ a vlastenectví, když
Prahou mašírují čínští soudruzi v rudejch stejnokrojích a bijou naše
lidi? Nebo že by to bylo tak, že fakt jste jen a pouze sprostí rasisti a s
vlastenectvím nemáte společného vůbec nic?“ ptal se Vrobel a dodal: „Vy
zbabělá chátro, dělat ramena na pár válečnejch uprchlíků, to by vám
šlo, ale když po Češích fakt někdo jde, to jste všichni posmolení.“

ČLR má jeden z nejtotalitnějších mediálních systémů

Upozornil také, že Čína zaujímala podle mezinárodního indexu svobody
tisku v roce 2010 168. místo ze 178. „Což dělá Čínskou lidovou republiku
jedním ze států s nejtotalitnějším mediálním systémem, jaký si vůbec
umíte představit,“ podotkl s tím, že právě tomuto režimu dělá náš
prezident „ochotně fasádu a pomáhá mu s propagandou“.

Z videa je vidět agresivita Číňanů

Potyčku, ke které došlo po odvezení aktivistů s tibetskými vlajkami
policejními antony, si natáčel na video Petr Suda. Podle něj došlo
jednoznačně k napadení občanů České republiky ze strany Číňanů. „Z
videa je jasně vidět také agresivita, se kterou několik Číňanů
vystartovalo na kluky, kteří šli na koledu (s pomlázkami v ruce) a chtěli
projít po chodníku. Následně jednomu klukovi, který pouze točil situaci na
kameru a který měl přes ramena tibetskou vlajku, někdo z Číňanů vlajku
strhl a ten kluk se vrhl k Číňanům, aby mu ji vrátili. V ten moment se na
něj sesypalo několik Číňanů a začali jej mlátit, a to i tyčemi od
vlajek,“ popsal Suda incident.

Video policii nezajímalo, na rozdíl od redaktorů

Kritizoval také postup policie. Ta prý okamžitě odvedla kluka s kamerou a
Číňany nechala na pokoji. „Z jejich řad nezadržela nikoho. Šel jsem za
policií a řekl jim, že mám vše natočené a nechápu, jak mohli sbalit jen
Čecha. Navíc, když je evidentně nevinen. A že jim mohu poskytnout video,
kde je to jasně vidět,“ popsal s tím, že delší čas to policii
nezajímalo.

Na rozdíl od redaktorů z Primy a České televize, kterým video již poslal.
„Pak přišel i nějaký policista a dost nevybíravým způsobem si vyžádal
občanku, že si mne prověří. O video žádný zájem a kluka s kamerou
stále drželi dva policisté,“ popsal Suda další vývoj situace.

Nakonec prý přišel jiný policista a ptal se po videu. Zběžně jej v mobilu
zhlédl a vzal si kontakt, kdyby mělo dojít ke svědectví.

Proč česká policie nechrání české občany?

Suda závěrem píše, že nedokáže pochopit, proč Policie ČR nechrání
občany České republiky před agresivitou cizích státních příslušníků.
„Po celou dobu se jejich zájem stáčel pouze na Čechy. Nejen na aktivisty,
ale na jednotlivé další náhodné občany. Když byli Číňané přivezeni
autobusy, nikdo z policistů si jich vůbec nevšímal,“ dodal Suda s tím,
že policií byli odvezeni i ti z občanů, kteří drželi tibetské vlajky a
pouze stáli na chodníku.

Šéf TOP 09 Miroslav Kalousek na svém twitterovém účtu se ještě vrátil,
byť nepřímo, k obvinění, že TOP 09 může za poničení vlajkové výzdoby
v pražské Evropské ulici. Čínské vlajky, které ulici zdobily, totiž
neznámí pachatelé polili tmavou barvou. Jiný pachatel před tím dvě
čínské vlajky ze stožárů odřízl. Když starosta pražské městské
části za TOP 09 vyjádřil pro takový čin pochopení, prezidentův mluvčí
dal vinu za poškození vlajek TOP 09. Kalousek ve zřejmé souvislosti na
sociální síti pak ironicky napsal: „V nejmenované čínské restauraci
nalezl host v polévce ruského švába. Policie po pachateli pátrá. Plnou
politickou odpovědnost nese TOP 09.“

Největší demonstrace od roku 1989?

Aktivista Jakub Pitron se rozhodl svolat k jednání zástupce všech spolků,
institucí, odborů, svazů, hnutí a stran, kteří se hlásí k prozápadnímu
směřování. „Nejedná se o nic menšího než o boj za další
směřování ČR. ... Nastal čas buď dokončit listopad 89, nebo prohrát.
Jiná varianta není! A začněme už konečně brát vážně lidi, kteří na
tuto situaci už dva roky upozorňují!“ vyzval.

Dodal, že slibuje, že zorganizuje největší demonstraci v Česku od roku
1989.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Tenhle ksindl platit nemusíme. Senátor Veleba opět pohovořil o kvalitě ČT

Senátor Jan Veleba se pořádně opřel do České televize. Nikdo jí totiž
nedůvěřuje, což jasně dokazuje i analýza, kterou sama ČT vydala.
Řešením je, abychom přestali platit koncesionářské poplatky. Přece
totiž nebudeme platit něco, co si nikdo neobjednal.

„ČT24 důvěřuje 3,2 % televizních diváků a obávám se, že tento
naprosto unikátní výsledek po Takáčově velikonočním ‚zpravodajství‘
se změní a bude hůř,“ píše senátor Veleba svou kritiku veřejnoprávní
televize.

ČT totiž zveřejnila informaci, že jí důvěřuje přes 80 % diváků.
Skutečnost je však taková, že kanál má pouze 4 % sledovanost, což
zmínili jeho tvůrci při desátém výročí. „Absolvent základní školy
si snadno spočte, že 80 % ze 4 % je 3,2 %. Znamená to tedy, že této stanici
důvěřuje 3,2 % českého televizního diváctva,“ dodal Veleba.

Následně Veleba počítá dál. Dojde k závěru, že z 10 milionů občanů
ČR platí 37 % koncesionářské poplatky, které činí dohromady odhadem 6
miliard korun. Ve své analýze došel Veleba k závěru, že celkem sleduje ČT
jako takovou 5 milionů lidí.

„Znamená to tedy, že na ČT24 se dívají jen 4 % z tohoto počtu, tj. 200
tisíc lidí, a z nich té televizi důvěřuje jen 160 tisíc lidí! Skutečně
unikátní výsledek,“ podotkl Veleba s tím, že zbytek diváků čerpá
informace z jiných zdrojů. Přičemž ale právě ČT by měla být „měřítkem
zájmu televizního diváka o pořady vyšší bonity, k nimž zpravodajství
patří na prvním místě, před edukací a kulturou“, obzvlášť proto, že
na ní lidé přispívají.

A bude hůř. Moderátor Daniel Takáč a jeho zpravodajství o návštěvě
čínského prezidenta v ČR totiž udělalo ČT další medvědí službu. „Zatímco
vloni v Londýně tohoto představitele nejlidnatější mocnosti světa
královna Alžběta vozila ve zlatém kočáře, který se využívá při
korunovaci anglických králů, tak u. nás v Takáčově studiu si divák
poslechl, že čínský režim je nelegitimní, zavrženíhodný a zločinný,“
což řekl sinolog Ondřej Klimeš a od Takáče si za to nevysloužil žádnou
poznámku. „Úplně mne dostala otázka Takáče, který se jedné z
vybraných ve studiu zeptal, zda turista má možnost v Číně zjišťovat
lidská práva, tedy ptát se na ně.“

Vzhledem k tomu, že Veleba s takovým jednostranným vysiláním absolutně
nesouhlasí, tak se ptá „Musíme platit něco, co jsme si neobjednali?“ Ze
zákona ano. Vyvstává tedy další dotaz, zda musíme v tomto případě
dodržovat zákon, když sama ČT podle Veleby neplní svou povinnost
veřejnoprávního média. „Moje odpověď je, že bychom tento ksindl platit
neměli. Co vy, televizní koncesionáři, na to?“

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Martin Koller v ráži: Válečný štváč Pavel dostal vysoké americké
vyznamenání za ohlupování lidí při propagaci války v Evropě. Ještě
mohl dostat noc s...

ROZBOUŘENÝ SVĚT MARTINA KOLLERA Analytik Martin Koller znovu ocenil
rozhodnutí ministryně obrany Karly Šlechtové. Tentokrát ve výběru
generálporučíka Aleše Opaty do funkce náčelníka generálního štábu.
Kriticky ale zhodnotil generála Petra Pavla, který nedávno obdržel
nejvyšší americké vojenské vyznamenání pro cizince.

Máme za sebou další komický týden českého politického divadla. Mirka z
Vysočiny prchala z inaugurace prezidenta, jako by si dala zelenou vysočinu.
Naštěstí nevzpomínala v mravném rozhořčení předváděném v médiích
na svůj předlistopadový kariérní růst. To by prchal i Fiala a ucpával si
uši. Protinárodní média vedená ČT nadávají prezidentovi za oprávněnou
kritiku z hlediska závislosti ČT a Bakalových médií na zájmových
skupinách a pražské havlérce, aniž by jejich redaktoři uvedli, co vlastně
prezident řekl. Puberťáci se chystají stávkovat, aby se náhodou nemuseli
učit. Komediantky povzbuzují k revoluci hlupáky, kteří ani nevědí, že
všechno je přesně naopak, hlavně dobře zaplacené a pod zahraniční
kontrolou a finanční podporou. Zůstává otázka, kdo a kdy bude, či nebude
vládnout, přičemž je jasné, že každý nebude kamarád s každým. A máme
nového náčelníka Generálního štábu.

Ke komediantům, či komediantkám, ať už profesionálním, nebo politickým
se již vyjádřil kdekdo. Já jsem si jen vzpomněl, že hysterické ženské
se kdysi úspěšně léčily erotickými pomůckami, dokonce se šlapacím
pohonem, či cvičenými psíky. Nejsem Radim Uzel, a proto se budu věnovat
armádě. Pravděpodobně to bude můj nejkratší článek na Parlamentních
listech.

Po pravdě jsem se obával, že ministryně obrany nechá pod tlakem zájmových
skupin vládnout již bývalého náčelníka. Případně ještě horší
možnost, že povolá z Bruselu Pavla, aby přesvědčil národ, že má jít
radostně do jaderné války se zpěvem Ódy na radost, navíc v rámci
eurosocialistického Bundeswehru Merkelové. Odborně dobrých, statečných a
vlasteneckých generálů je nedostatek. Mnozí z nich odešli, nebo museli
odejít. Generál Aleš Opata je v současnosti pravděpodobně nejlepší
možnost. Náčelníků jsem zažil celou řadu. S některými jsem se i
setkával. Z těch polistopadových po rozdělení republiky mne příjemně
překvapil Karel Pezl. Už tehdy nebyl nejmladší, ale měl skvělý rozhled,
jazykové schopnosti a myslelo mu to. Nemusíte se mnou souhlasit, ale taková
je moje osobní zkušenost. Dále již to bylo podstatně slabší. Připomenu
jen některé přezdívky některých náčelníků, které jsem slyšel: Kecal
tisíce pánů, Slipař, Přehlídkový děvkař, Politruk/Zelený Lojza/Cizácký
slouha, Protekční ženich. Uvádím jen ty slušné. Minimálně dva z nich
udělali kariéru tak, že se správně oženili. V zásadě ani jeden neudělal
jednoznačný dojem jako opravdový odborník, vlastenec a obránce vlasti a
národa. Odborností samozřejmě nemyslím papouškování americké propagandy
o hybridní válce a ruské agresi, případně žvásty o civilních
vrtulnících. Nelze se zbavit dojmu, že většina náčelníků měla již
předem umetenou cestičku a určitě to nebylo zadarmo. Bez ohledu na
mediální reklamu zeleného Lojzy byl pravděpodobně největší voják
Slipař. Někdy se sice choval s přehnaným sebevědomím jako desátník
základní služby, ale nepolitikařil a působil dojmem chlapa. Asi proto musel
kvůli mediálně nafouknuté ptákovině zmizet, aby uvolnil místo lepšímu
bojovníkovi mezi panskými půlkami. Každopádně podlézání a ponížená
služba cizím zájmům vybraným soudruhům vynáší. Válečný štváč
Pavel dostal nedávno vysoké americké vyznamenání za ohlupování lidí při
propagaci války v Evropě. Kdysi se vyznamenání dávala statečným lidem,
dnes takovým, kteří pro koryto zapomínají na svoji vlast a národ. Amerika
se dost změnila a nikoli k dobrému. Ještě mohl dostat za odměnu noc s
Albrightovou, Clintonovou, případně Sorosem. Zasloužil by si to.

Generál Opata zná teorii i praxi doma i v zahraničí, v terénu i v
kanceláři. Prošel armádu, jak se říká, od píky. Z mého hlediska je
důležité jeho pracovní období na Sekci rozvoje druhů sil SRDS. Je to, nebo
ještě před několika roky bylo jedno z mála funkčních a odborně dobře
obsazených pracovišť ministerstva pracujících s informacemi na
profesionální úrovni. Mám s Opatou osobní zkušenost, která není
negativní. Je to klasický bojař, který uznává odbornost, nepředvádí se
na motorce, nebo s kozí bradkou a prozatím nepolitikařil. Doufejme, že mu to
vydrží, což nebude jednoduché. Poněkud mne udivil článek novinářského
pisálka Františka Šulce, který se v něm vytahuje, že si s Opatou tyká.
Již to ostatně ukazuje Šulcovu úroveň. Jen bych připomněl, že se jedná
o samozvaného vojenského odborníka, který se jako protekční člen ODS stal
vedoucím kanceláře ministra Vondry. Jak jsem již dříve uváděl a sklidil
za to značnou kritiku, nebyl Vondra z profesního hlediska hloupý ministr a je
mi jedno, zda patří, či nepatří k pražské havlérce. Nicméně lidé,
které mu nacpala ODS vedená Nečasem, byli až na výjimky ukázkou arogantní
neschopnosti, což ovlivňovalo i jeho výsledky. Šulc mezi výjimky nepatřil
a docela mne udivuje, že se s ním přátelí starý bojař, pokud je to pravda.
Jestliže se generál Opata v Bruselu nezkazil, nezpavlovatěl a nezapomněl na
vlast, ministryně opět neudělala chybu. Jsem zvědav, jak se nový
náčelník postaví k otázce výběrových řízení na přezbrojení armády
a úrovni celé armády, která má daleko k ideálu. Je načase začít dělat
pořádek, nejlépe hned na Generálním štábu. Bohužel nemůže udělat
pořádek na ministerstvu, kde je situace nejostudnější. Prozatím dobré
nervy, pevnou morálku a hodně úspěchů, generále.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
FOTO Vítáme prezidenta Číny! Pravdoláskařská pakáž dělá ostudu,
hlásá exčlen Strany zelených u Pražského hradu

Bývalý politický vězeň, amatérský botanik a exčlen Strany zelených
Pavel Křivka se připojil k aktivistům, již se rozhodli dnes vítat hlavu
Číny Si Ťin-pchinga při jeho příjezdu na Pražský hrad.

U zátarasů vedoucích na Hrad stojí zhruba od půl osmé, v rukou drží
transparenty s hesly „Ať žije Xičko!“ a „Západ – oceán lži. Ať
žije ČLR!“. Většina projíždějících na aktivisty podle slov reportéra
ParlamentníchListů.cz, který je na místě, nereaguje, pouze z jednoho auta
na ně někdo zakřičel „ty hajzle“. Čeští novináři je povětšinou
ignorují.

„Ale kdybychom tu stáli s tibetskou vlajkou, tak by se ti havlisti na nás
sesypali jak na bonbon,“ řekl k tomu Křivka a dodal, že Západ je prolezlý
rakovinou a lží a ta místní pravdoláskařská pakáž tomu všemu slouží
a dělá ostudu.

„My tady prezidenta Číny vítáme srdečně, ať se ti blbci třeba staví
na hlavu,“ uzavřel ostře Křivka.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Tereza Spencerová: Sílí Havlův kult osobnosti. Myslela jsem, že to
skončilo Stalinem. Média žvaní, všude nový Kojzar. A takto to je
skutečně mezi USA a Ruskem

OKNO DO SVĚTA TEREZY SPENCEROVÉ Chápu radost z čínských miliard, ze
Západu už nic podobného nepřijde, shrnuje návštěvu Si Ťin-pchinga
analytička a editorka Literárních novin Tereza Spencerová. Ta se směje "doprovodnému
programu" návštěvy spočívajícímu v demonstrování proti ní a zaměřuje
se i na důležité globální otázky: Rozdílné tendence ve vládě USA
ohledně vztahů s Ruskem a situaci v Sýrii.

Vy jste se pokusila zarmoutit protikremelské aktivisty souhrnem konstatování
z návštěvy Johna Kerryho v Moskvě, stejně tak vyjmenováním ústupků
jiných západních vlád vůči tezi „Asad musí jít“. Do jaké míry je
schůzka Kerryho s Lavrovem průlomová, stejně jako ostatní dění? Jak
chápat slova o „normalizaci“ vztahů mezi USA a Ruskem v kontextu
plánovaného přisunutí dalších vojsk k východní hranici NATO? Tak tedy
– do jaké míry se s Ruskem mluví a nemluví?

Kerry byl v Rusku, s nímž nikdo slušný přece nemluví, za necelý rok už
potřetí a opakuje se starý scénář – zase se skoro nic neví. Obvykle se
do médií cíleně vypouštějí „úniky“, ale nyní zase nic. Putin s
Kerrym na tiskovce žertovali o „kufříku plném tajemství“, který
americký ministr ruskému prezidentovi přivezl a nedal ho cestou z ruky,
všichni vypadali náramně spokojeně… Vlastně jediné, co z toho všeho
vyplývá, je poučení, že velmoci se mezi sebou vždy na něčem dohodnou,
protože jsou tak velké a „všudypřítomné“, že si v globalizovaném
světě prostě nemohou jít neustále jen po krku. Mezitím bylo oznámeno, že
na počátku března byl v Moskvě jednat šéf CIA John Brennan, a americká
média nyní mluví o jakémsi „tání“ ve vztazích s Ruskem, a to
především na Blízkém východě. Zdá se totiž, že se Barack Obama rozhodl
„nepouštět se už do žádných větších akcí“ a stihnout diplomatické
urovnání syrského konfliktu ještě před listopadovými prezidentskými
volbami, aby konečně dostál té své nobelovce za mír. I proto se USA s
Ruskem dohodly, že nová syrská ústava „bude připravená“ do srpna, ať
se děje, co se děje, a mezitím už jen bude stačit, když donutí každý
„ty své“ účastníky konfliktu, aby se podvolili „vůli silnějších“.

Obama už na tom podle všeho pracuje – turecký prezident Recep Erdogan je
aktuálně v USA na jaderném summitu a Bílý dům schůzku s ním ani nemá na
programu, za to ale do Ankary vzkazuje, že by nebylo od věci dodržovat
zákony, lidská práva a takové ty další věci, které západní politici
neustále omílají. A k tomu v jednom rozhovoru na otázku, zda je Saúdská
Arábie americkým spojencem, Obama vyhýbavě odpověděl, že „je to
složitější“, čímž musel v Rijádu vyvolat paniku, tím spíš, že
Trump hrozí, že USA od Saúdů přestanou kupovat ropu…

Zmiňujete rozšiřování NATO k ruským hranicím. Ano, to je druhá tvář
zahraniční politiky USA. V ní totiž proti sobě vystupují diplomaté a
vojenskoprůmyslový komplex – čili ministerstvo zahraničí se přetahuje s
Pentagonem. A vojáci v přerozdělování financí vítězí, o čemž
svědčí třeba fakt, že většinu americké zahraniční pomoci rozděluje
Pentagon a nikoli ministerstvo zahraničí, což ve výsledku znamená, že
americká pomoc ve světě je vlastně především ta „militarizovaná“.
Neboli USA dnes do světa mluví těmito dvěma hlasy, ale vrchním velitelem je
stále ještě Obama. A ten válku s Ruskem nechce. Od příštího ledna,
zvlášť pokud zvítězí Hillary Clintonová, už by to samozřejmě mohlo
být jinak, ale netvrdím, že tomu tak – pokud pomineme očekávanou záplavu
protiruské rétoriky – opravdu bude, protože svět se rychle mění a pozice
USA už není taková jako ještě před dvěma dekádami.

Takže ano, s Ruskem se samozřejmě mluví, protože bez něj se mnoho
světových problémů vyřešit prostě nedá.

K Sýrii jako takové: Je osvobozena Palmýra, která, jak jste psala, leží
mimo území srdce Asadovy Sýrie. Když se podíváte na mapu: Co všechno asi
bude nakonec Asad schopen se svými spojenci natvrdo dobýt tak, aby o tom
nemusel s nikým diskutovat? Rusové se na Asada též snaží dělat „bububu“;
čili jak si to vyložit?

V tomto ohledu je asi nejdůležitější postulát z rusko-americké dohody o
„ukončení nepřátelských akcí“ v Sýrii, který praví, že proti
Daeši, Al-Káidě a dalším teroristickým skupinám, které nesložily
zbraně a nepřidaly se k příměří, se bojovat může dál. A syrská
armáda s širokou plejádou spojenců včetně ruských zvláštních oddílů
a bombardérů už z Palmýry vyrazila na „hlavní město“ Daeše v Sýrii,
tedy na Rakká, a k tomu se snaží prolomit obklíčení v Dejr i Zoru na
východě země. Čili triumfem v Palmýře nabuzená syrská generalita má
adrenalinově našlápnuto k tomu, že zlikviduje Daeš a ostatní džihádisty
v Sýrii co nejrychleji. Z hlediska diplomatických jednání v Ženevě by to
nemělo být na škodu, protože s Daešem beztak nikdo jednat nechtěl, a
současně by se tím ale významně posílila vyjednávací pozice Damašku.
Exilová opozice, která v samotné Sýrii skoro nikoho nezastupuje, by ztratila
poslední zbytky nároků si diktovat nějaké své podmínky. Bašár Asad už
– nejspíš i pod tlakem Moskvy – říká, že by „nebyl problém“
zformovat novou vládu s účastí opozice, opozičníci to ale hnedle odmítli,
protože dál setrvačně chtějí ze všeho nejdřív jeho „hlavu“. To bylo
ale ve středu; dnes, ve čtvrtek, USA ještě tvrdí, že si budoucnost Sýrie
s Asadem v čele neumějí představit, a tak totéž bude opakovat i syrská
opozice, ale příští čtvrtek už to může být všechno jinak… Navíc
Moskva zahájila jednání s Washingtonem o koordinaci útoků na Rakká, jako
by nabízela americké straně podíl na vojenském vítězství nad Daešem v
Sýrii. Nevím, jestli USA kývnou, ale z hlediska píáru by to pro ně mohlo
být významnější a hmatatelnější než jejich nově zřízená medaile za
„kampaň proti Islámskému státu“.

Přitom je zajímavé, jak k Asadovi přistupuje Rusko. Lavrovova mluvčí po
jednáních s Kerrym připomněla, že Bašár Asad na rozdíl od svého otce
„nebýval nejlepším přítelem Ruska, ale Západu“. Přesto prý Rusko
podporuje „zachování zákonné vlády“, protože „v případě
prezidentova odchodu by odešla i vláda, výkonná moc by se rozpadla, stejně
jako armáda; a Libye by se všem najednou jevila jako procházka“. Hned potom
ale Putin pogratuloval osobně Asadovi k osvobození Palmýry a v médiích se
objevily spekulace, že „částečným odsunem“ ze Sýrie Putin nechtěl
ztrestat Asada (ten je prý náležitě „flexibilní“), ale jeho generály,
kteří si myslí, že existují jen dva možné výsledky: buď vítězství,
nebo porážka. To je podle Ruska z hlediska budoucí stability Sýrie a regionu
jako celku nerealistické, a proto je třeba „k lizu“ pustit všechny
zúčastněné strany, včetně těch vnějších, aby konečné řešení
nenutilo nikoho ztratit tvář a nezavdávalo do budoucna důvody k různým
pnutím.

Jinými slovy, Rusko obecně mluví „jen“ o podpoře legitimní vlády
svrchovaného státu, ale jeho mantry, že o budoucnosti země musejí
rozhodnout sami Syřané, současně zajišťují místo v budoucnosti právě
Asadovi, protože široko daleko stále není nikdo, kdo by ho mohl nahradit. V
kostce tedy podle Ruska platí, že bez Bašára by stát zkolaboval, země by
upadla do ještě většího násilí, pro region by to byla katastrofa a pro
mezinárodní bezpečnost jakbysmet. Takže Rusko Bašára ve finále podporuje
jaksi kvůli „vyšším cílům“. Samozřejmě je otázkou, zda podobné
vidění dlouhodobých „vyšších cílů“ akceptuje i Západ. U nás v
Evropě sílí strach z vracejících se stovek bojovníků Daeše a nedávné
masakry v Bruselu by se pro státy EU měly stát imperativem, aby namísto
svých partikulárních zájmů usilovaly o konec války v Sýrii a neopakovaly
jen to své tupé „Asad musí jít“. Asad sice nemusí být pro všechny
zcela ideální, ale máme s ním společné zájmy i nepřátele.

Je jeden důvod, proč jsme si v ČR minulý týden asi tolik nevšímali
syrské krize ani uprchlické krize. Ano, návštěva Si Ťin-pchinga. Také
vás (jako mnohé aktivisty) urazilo, že prezident Miloš Zeman prý
poklonkoval totalitní Číně, která potlačuje lidská práva? Bylo vám
líto Tibetu? Popravených politických vězňů, za které Tomáš Halík
sloužil mši? Potlačení občanské společnosti? A jak se vám líbil pohled
na Miroslava Kalouska, kterak se s tibetskou vlajkou v ruce hádá s policií u
Hradčanského náměstí, že chce projít, a naříká, že po 26 letech opět
stojíme proti ozbrojencům?

Popisujete tu „doprovodný folklorní program“, který byl ale podle mého
málo zábavný a navíc jako by spoléhal na to, že Češi jsou ve své
většině lehce připitomělí a dá se jim nakukat cokoli. Pozoruhodná byla
třeba už jen mediální mantra o vůdci „komunistické“ Číny. Měla
nejspíš vyvolat dojem čehosi „fuj“, co už máme dávno za sebou. Jak ale
potom vysvětlit, že se těm „komunistům“ ekonomicky daří řádově líp
než nám, kapitalistickým demokratům? Omílání „organizovanosti“
pročínských demonstrací pak mělo navodit dojem, že naši selektivní „bojovníci
za lidská práva“ se prostě takhle ráno probudí a hned na duši pocítí
jakousi naléhavost, načež jim hluboce zakořeněný havlovský instinkt „pravdy
a lásky.“ najisto ukáže cestu na místo, kde už se mezitím sešli
ostatní takto duchem oslovení, a mají s sebou i přístroje k promítání
jakýchsi hesel na Hrad, nemluvě o tom, že jim cestou ještě instinkt do ruky
vtlačí tibetskou vlaječku. Takové věci se u nás totiž dějí úplně
normálně; nikdo nic organizovat nemusí! Mimochodem, zcela vážně: všiml
jste si, jak sílí Havlův kult osobnosti? Myslela jsem, že podobné
zhůvěřilosti skončily kdysi se Stalinem nebo Gottwaldem, ale ukazuje se, že
jsem na omylu. Neuvěřitelné. Tím samozřejmě myslím ten svůj omyl…

A že někteří aktivisté chystají „největší“ demonstraci v dějinách
(ČR) proti čínské nadvládě, mi připadá pochopitelné. Doteď už
třetím rokem stáli kdesi na kraji Prahy a ruské tanky furt nikde, takže je
potřeba se postavit nové hrozbě. A že si někteří politici nebo rádoby
politici přihřáli rychle polívčičku? No, od toho jsou to přece politici.
Sice to nejsou žádní státníci, ale pro naši dost nízkou úroveň
demokracie stačí vrchovatě. Miroslav Kalousek je nyní obzvlášť aktivní
– bojuje proti Babišově korupci, hájí církevní restituce, bojuje proti
Číňanům, kandiduje na dalajlámu, hájí živnostníky i svou poslaneckou
nadřazenost… Prostě, kam se podíváte, tam je, hned v první řadě, a je
mu nejspíš jedno, kde je a kvůli čemu. Otázkou samozřejmě zůstává,
jestli zrovna tímhle všudybylstvím zachrání nejen svou image, ale
především svou „topku“, nebo jestli ji bude – coby už nevolitelnou
hříčku – donucen zmačkat, hodit do koše a vymyslet zase novou „stranu“
s novým chytlavým „lídrem“. Počítám, že by číro tentokrát mohl
nahradit havel.

A teď zcela vážně: Co ta návštěva reálně znamenala, jak hodnotit to, co
se dohodlo? A jak vnímat žaludeční křeče některých lidí, kteří
hlásali, že je ohrožena naše příslušnost k Západu? Miloš Zeman je
poněkud namíchnul už konstatováním, že v minulosti jsme byli submisivní
vůči politice USA a EU.

Tvrzením, že už nejsme pod takovým vlivem USA a EU, mě Zeman zaskočil,
protože jsem si ničeho podobného nevšimla, a proto tento výrok řadím k
jeho myšlenkovým podivnostem typu „tahle země je naše“. Ta slova sice
znějí pro někoho možná pěkně, ale jsou to zase jen slova, jejichž
platnost nelze doložit.

Nicméně, samotná návštěva čínského prezidenta je svým způsobem
skutečná „bomba“. Byl poprvé nejen u nás, ale v celé střední a
východní postkomunistické Evropě! Peking už nějakých pět šest let
mluví o potřebě budovat „mosty do Evropy“, pročež si střední a
východní Evropu nahrnul na jednu kupu a začal s ní jednat ve formátu 16+1.
Prvními favority, z nichž se mohla stát čínská bašta v regionu, se už v
roce 2011 jevili Poláci – jsou největší, nejlidnatější, mají
největší průmysl i trh. Polsko je ale současně prodlouženou rukou Ameriky
v EU, a tak nakonec z nadějných námluv s Čínou – nejspíš na nátlak z
USA – sešlo a dnes se některá polská média najednou pohoršují nad tím,
že „lezeme“ Číňanům kamsi. Druhou volbou bylo Maďarsko, které má
nejpočetnější čínskou diasporu a Viktor Orbán čínský model dokonce
zmiňoval jako vzor pro svou zemi, ale nakonec jel loni Miloš Zeman do Pekingu
na oslavy 70. výročí vítězství nad nacismem sám – jako jediná hlava
členského státu EU. A to se podle všeho počítá. V čínských výhledech
jsme beztak byli „trojka“ a zdá se, že se staneme oním čínským „mostem
do Evropy“ právě my. Máme výhodnou polohu, můžeme posloužit jako
základna čínských firem pro expanzi na sousední západní trhy a máme
dobrý poměr mezi kvalitou a náklady na práci. Ale abych náš význam
nepřeháněla, dodám, že takových „mostů“ budou mít Číňané v
Evropě jistě víc a jejich smyslem bude propojit prostory obecně vymezené
Ruskem, Německem a Řeckem.

Chápu nadšení českých oligarchů i českého státu z hromady podepsaných
smluv a z desítek a možná i stovek miliard na obzoru, protože z krizemi
prohlodaného Západu nám nic takového opravdu „nehrozí“. Takže
třikrát hurá. Přitom je ale potřeba si uvědomit, že čínský přístup k
práci, potažmo zaměstnancům, se blíží čirému otrokářství, tím
spíš, že český stát je slabý a nejspíš nedokáže – tedy, pokud by
vůbec chtěl – zajistit ochranu pracujících, jak to třeba dokázala
švédská vláda poté, co Číňané koupili například Volvo. Čili
nezaměstnanost se sice možná ještě sníží, ale cena za to může být
nepříjemně vysoká. A výmluvné jsou i čerstvé statistiky třeba z
kanadského Vancouveru – Číňané tam loni skoupili třetinu všech
prodávaných domů, a protože až tak nehledí na peníze, vyšroubovali ceny
nemovitostí natolik, že mnozí vancouverští rodáci už nemají na to, aby
ve svém městě dál žili…

A pak je tu ještě jeden ohled. V týdnech a dnech před Siovým příjezdem do
Prahy eskalovalo sbližování čínské politiky s tou ruskou. Provázela je
hesla o strategické spolupráci, koordinaci zahraničních politik, některé
komentáře už rovnou mluvily o faktickém vzniku čínsko-ruské aliance. A
řeči o strategické spolupráci se pak najednou vedly i v Praze… Chci říct,
že by bylo možná zajímavé, kdybychom se alespoň částečně vymanili z
nynější vazalské podřízenosti USA a EU, ale opravdu nebude zajímavé,
kdyby se vše dělo jen proto, abychom vzápětí spadli jen pod vliv jiný.
Vím, že jsme malá země a nemůžeme si moc vyskakovat, ale trocha
nezávislosti a svrchovanosti by možná neuškodila, přinejmenším z pohledu
případného zrodu čehosi, jako je pocit národní hrdosti.

Nicméně, při všech výtkách se mi čínská investiční intervence líbí
mnohem víc než včerejší zpráva, že USA vysílají do našeho regionu
plně vyzbrojenou brigádu. Stačí se na to jen podívat: Číňané nabízejí
peníze a možná i roztomilou pandu, Američané stereotypně jen vojáky,
zbraně a vyhlídku na nějakou tu válku. Volba „sympatií“ pak není nijak
složitá.

K čemu se nevracíme, leč to je stále s námi, je ukrajinská krize.
Zajímavé je možná už to, že ji neřešíme na začátku našeho rozhovoru
– v sekci o schůzce Kerry/Lavrov – ale až teď. Mohlo se totiž zdát, že
díky otázce Sýrie není Ukrajina určujícím faktorem pro postoj USA vůči
Rusku. Čili kromě shrnutí stavu v bývalé „obilnici Evropy“ vás
žádám o odpověď na dotaz: Do jaké míry už Američané Ukrajinu (možná)
odepsali?

Odpověď je složitá, protože i tady platí, že americký politický
establishment mluví zmatečným mnohohlasem: jestřábi typu Johna McCaina
Ukrajinu určitě neodepsali, ale nemají žádnou pravomoc jí především
vojensky (jak jinak!) „pomoci“, což je svým způsobem dobře, protože by
to ve finále z hlediska obyčejných Ukrajinců beztak nespíš vedlo k ještě
větší katastrofě, než v jaké jsou už nyní. Ukrajinským oligarchům by
to samozřejmě až tolik nevadilo, protože z každé takové „pomoci“ si
lze pořádně nakrást. Stačí vzpomenout, jak se britské obrněné
transportéry dodané ukrajinské armádě, obratem objevily k prodeji na
internetu. Nicméně i oligarchy už pronásleduje fakt pech – když chtěl
před pár dny ve washingtonském Kapitolu prezident Petro Porošenko oslovit
„přátele Ukrajiny“, tak tam zrovna začal střílet nějaký pomatenec a
dveře na Porošenkovu přednášku byly z bezpečnostních důvodů uzavřeny…

Druhá strana, tedy ministerstvo zahraničí a Bílý dům, zřejmě už krizi
prohlubovat nechtějí. Omezují se na prohlášení typu „protiruské sankce
budou zrušeny až po splnění minských dohod“, na což Rusko vždy
připomene, že s tím nemá nic společného, protože přece není subjektem
minských dohod… Všichni jsou spokojeni, že si řekli to své, a život jde
dál, tím spíš, že obchodní obrat mezi USA a Ruskem během těchto sankcí
dokonce vzrostl.

Zajímavé ovšem je, že současně s Johnem Kerrym byl v Moskvě i německý
ministr zahraničí Frank-Walter Steinmeier a mimo jiné se mezi čtyřma očima
v jednom z luxusních moskevských hotelů sešel s Germanem Grefem, takto
šéfem Sberbank, která je na unijním sankčním seznamu. To pro Kyjev vůbec
není dobrá zpráva, stejně jako to, že se zdá, že Francie už nad celou
Ukrajinou zlomila hůl a další vývoj krize už ji jakoby přestal zajímat.
Takže se zdá, že patroni „demokratické Ukrajiny“ nechávají své
rozmazlené děcko na holičkách. Kyjev se mezitím utápí ve snahách sesadit
premiéra Jaceňuka, ale tamní oligarchické zkorumpované strany jsou tak
rozhádané, že místo demokracie nabízejí jen pohled na neuvěřitelně
trapné divadlo. A aby to nějak zakryly, vymýšlejí proti Rusku bezzubé
sankce kvůli „Nadě“ Savčenkové. Nevím, jestli si jich v Rusku všimnou.

Osobně mně proto pobavilo vlastně jen to, že v rámci pokračující
dekomunizace kdesi na Zakarpatí neprošlo přejmenování Leninovy ulice na
Lennonovu. Byl by to přitom hodně kreativní počin.

Není to zcela zahraničně-politické téma, nicméně veřejné vnímání
prezidenta určuje do značné míry jeho zahraničně-politická agenda.
Slýcháme, že nás táhne k Rusku. Že pomáhá Kremlu. Že jeho volební
kampaň platili Rusové. Že zhoršuje vnímání naší země na Západě. Že
se západní státníci vedle něj cítí trapně. Že ho vůbec nezvou na
Západ... Na druhou stranu má rekordní podporu obyvatelstva. Co z toho
usuzovat?

To je zajímavý úkaz. Říkáte, že „slýcháme“ to či ono, jako kdyby
to byly nějaké platné a plošné názory obyvatel České republiky. Kdysi
jsem narazila na jakési sociologické zjištění, že si lidé vybírají „své“
noviny hlavně proto, aby se tam dočetli cosi, co potvrdí jejich vlastní
názory, cosi, co posílí jejich pocit jistoty ve světě. U nás v trafice v
centru Prahy mainstreamové deníky prodají asi čtvrtinu dodaných výtisků,
zbytek končí v remitendě. O kvalitě zpravodajství na ČT ani nemluvím.
Není to samozřejmě žádný empirický důkaz, ale určitý obrázek se tím
nabízí. Čili to, co „slýcháme“ z médií, prostě jen „slýcháme“
z médií, která jsou taková a maková, patří těm a těm a ti mají takový
a makový program a zájmy, takže ve skutečnosti vlastně není třeba se až
tak zabývat tím, co „slýcháme“, protože především nevíme, proč to
„slýcháme“. Opravdu nevím, jestli se vedle Zemana západní „státníci“
– on mezi nimi opravdu je nějaký „státník“ ??? – cítí trapně.
Opravdu mi nepřijde až tak divné, že ho nezvou na Západ, protože se
všichni stokrát ročně setkají v Bruselu nebo na nějakém „výjezdním“
summitu někde jinde, takže zmiňovaných návštěv ubylo obecně, neb není
jasné, co by si pořád měli říkat. A opravdu nevím, co je na Rusku až tak
strašidelného, kromě faktu, že za Putina – na rozdíl od Jelcina –
nechce západním koncernům vydat k vydrancování své suroviny. Udržujeme
přece přátelské vztahy s mnohem strašidelnějšími „přáteli“.

Jak už jsem ale řekla, nejsem si vůbec jistá, zda naše „politické elity“
ustojí čínskou finanční a jinou vlnu (vlastně si jistá jsem: neustojí),
a proto nad výsledky Siovy návštěvy nijak nejuchám, na. druhou stranu je
ale jasné, že jsme se tak nějak – stejně jako s tím Havlovým kultem –
dostali zpět do minulosti, kdy si média něco žvaní, utápějí se v
ideologii a mají své nové Kojzary, ale většina lidí si díky selskému
rozumu myslí – a především ví – to své.

A když pak současní ideologové vidí, že jsou se všemi svými hesly a
podivnými myšlenkovými konstrukcemi u většiny lidí jen pro srandu
králíkům, neumějí vymyslet nic jiného, než jakési centrum v Bruselu,
které bude „bojovat“ proti „ruské propagandě“. Oni opravdu vidí
svět podle měřítek studené války, tedy černobíle a s jedinou povolenou
„pravdou“. Jako kdyby jim ani nedošlo, že takový kontrast v časech
globalizace není vůbec reálný.

A na závěr tradiční otázka: Co bychom měli v nejbližší době rozhodně
sledovat?

Netuším, co vypíchnout, protože skoro každý den přináší něco nového.
Pro nás – tím myslím Západ – většinou jobovky. Takže doporučuji jen
zadržet dech a nechat se nepříjemně překvapit.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Nový šéf OSN tvrdí, že migrace do Evropy je nezastavitelná, a politikům
říká, aby ignorovali voliče

Nadcházející generální tajemník Spojených národů (OSN) ve středu v
sále s tvůrci evropských politických rozhodnutí řekl, že „migrace není
žádný problém, ale naopak, je to řešení,“ a politiky nabádal, že by
měli ignorovat voliče.

António Guterres promlouvající k summitu Evropská vize v Lisabonu řekl, že
evropské národy nemají žádné právo kontrolovat své hranice a že naopak
musí převzít ty záplavy nejchudších lidí světa.

„Představa, že správa migrace je záležitostí národní suverenity, je
extrémně omezená. Pravdou je, že mezitím se těmi, co mají skutečnou
kontrolu nad mezinárodní mobilitou, stávají pašeráci a zločinné
organizace. Musíme uznat, že migrace je nevyhnutelná a nezastaví se,“
řekl tento socialista davu politiků a výzkumníků.

Ohledně priorit pro OSN, až převezme funkci generálního tajemníka od
Jihokorejce Bank Ki-moona, Guterres řek, že má připraveno „několik bodů
k předložení na stůl do diskuse, aby se vývoj pohnul pozitivním směrem,“
co se týče cíle přimět Evropu, aby přijala více migrantů.

K tomu dojde formou „vypracování legálních migračních příležitostí
jako jediného způsobu boje proti zločinným sítím,“ naznačoval.

Guterres trval na tom, že každý národ Evropské unie musí být nucen „se
podílet na břemeni“ masové migrace.

Ač při popisu nutnosti poskytnout domov ohromnému počtu cizinců použil
slovo „břemeno“, tak se tento 67 letý politik uchýlil k prohlášení:
„Musíme Evropany přesvědčit, že migrace je nevyhnutelná a že jsou to
právě multietnické společnosti, které jsou multikulturní a
multi-náboženské, kdo tvoří bohatství.“

Příští šéf OSN také uznal, že „si nemyslí, že by to vzhledem k
veřejnému mínění bylo snadné.“ Tento bývalý portugalský ministerský
předseda vyzývající politiky, aby své rozhodování prodchnuli „tolerancí“
a „rozumem“, na zákonodárce naléhal, aby upřednostnili „hodnoty“
před respektem k přáním voličů.

Konstatoval: „Když volení funkcionáři váhají mezi hodnotami a
příštími volbami, tak bych jim doporučil, aby se rozhodli pro hodnoty.
Když půjdou po krátkodobých volebních ziscích, tak ztratí obojí,
protože vždy nakonec přijde doba, kdy volby prohrají. A v takovém okamžiku
bude velice těžké obnovit hodnoty, které byly opuštěny.“

Guterres citujíc Winstona Churchilla, když v roce 1938 odsuzoval tehdejšího
ministerského předsedu Británie Nevilla Chamberlaina, řekl: „Měl jste na
vybranou mezi válkou a bezectností. Vy jste si vybral bezectnost a budete mít
i válku.“

Data z různých evropských zemí podporují ale spíše představy, že
ne-evropské migranty zdaleka nelze spojovat s tvorbou bohatství a naopak jsou
pro národní pokladny čistým nákladem. V Holandsku je 65 procent
ne-evropských migrantů, kteří přišli během 90. let, pořád ještě na
dávkách.

Výzkum profesora psychologie Dr. Jamese Thomsona z University College London
ukazuje, že Evropě masová migrace z chudších zemí ubližuje, jelikož
intelektuální schopnosti nově příchozích jsou daleko nižší než u
domorodců.

Je to částečně důsledkem jejich kultury a zčásti kvůli genetice, když
uvádí, že rozdíly v inteligenci vedou k tomu, že migranti mají „nižší
postavení, nižší platy a více jsou roztrpčeni vnímanými nerovnostmi.“

„Co se týče toho druhého, tak se Západ neodvažuje zmiňovat se o
rozdílech ve schopnostech, a proto se na rozdíly v příjmech pohlíží
výhradně jako na důsledek předsudků,“ varuje Thomson.

Zdroj: breitbart.com

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Ministerstvo obrany RF: letectvo nemá a nebude mít nedostatek paliva

„Sankce“ platné uvnitř Evropské unie na dodávání paliva do Sýrie se
ruské letecké skupiny netýkají, prohlásil v úterý tiskový mluvčí
Ministerstva obrany Ruska Igor Konašenkov.

Agentura Reuters dříve informovala o údajných narušeních sankcí EU
prováděných ze strany ruských tankerů, které dodávají palivo ruskému
letectvu v Sýrii. Konašenkov připomněl, že Rusko není členem Evropské
unie.

„Uvnitř Evropské unie platné intriky, omezení a „sankce" na dodávku
paliva do Syrské arabské republiky, se ruského letectva, slušně řečeno,
netýkají," prohlásil.

Konašenkov řekl, Rusko je jednou z největších ropných zemí na světě,
„proto žádný deficit paliva pro ruské letectvo, ještě ke všemu když se
to týká boje s mezinárodním terorismem, není a nebude".

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Kalousek je herecká hvězda, ale role bojovníka za Tibet už je moc, vysmáli
se mu u Bakaly. A přišla ostrá reakce

Petr Honzejk z Hospodářských novin v minutovém videu okomentoval
počínání předsedy TOP 09 Miroslava Kalouska během návštěvy čínského
prezidenta v Praze. Nástupci Karla Schwarzenberga se to asi moc líbit nebude.

V druhý den návštěvy čínského prezidenta Si Ťin-pchinga v Praze byla
naplánována, řádně nahlášena a schválena demonstrace na Hradčanské
náměstí v Praze. Na obhajobu lidských práv v Číně. V čele průvodu
demonstrantů šli exministr životního prostředí Martin Bursík (LES) a
předseda TOP 09 Miroslav Kalousek. Policie však celý průvod na demonstraci
nepustila a odvolávala se na zvláštní opatření související s
návštěvou čínského prezidenta v Praze.

Kalousek oponoval, že je poslanec a má tedy právo projít policejním
zátarasem a vyjádřit svůj názor na porušování lidských práv v Číně
a v okupovaném Tibetu. Ale Petr Honzejk si klade jednu důležitou otázku:
Uvěří Kalouskovi vůbec někdo roli obhájce lidských práv?

„Tenhle celoživotní pragmatik nám bude tvrdit, že mu nic neleží na srdci
více, než lidská práva v tisíce kilometrů vzdálené čínské provincii?
To znělo napříč sociálními sítěmi. Něco na tom je. Říká se, že
důvěryhodný herec musí umět důvěryhodně zahrát jakoukoli roli, ale
tohle je asi moc i na takovou hvězdu, jakou je Miroslav Kalousek,“ poznamenal
komentátor.

Kalousek s tibetskou vlajkou tak podle Honzejka jen znovu odhalil to, co je
zjevné už delší dobu. Že totiž stoupenci prvního českého prezidenta
Václava Havla postrádají autentického lídra minimálně od okamžiku, kdy
čelo TOP 09 opustil Karel Schwarzenberg, čestný předseda této strany.

Tady nešlo o Čínu, ale o Českou republiku, oponuje Kalousek

Miroslav Kalousek se následně proti Honzejkově kritice ohradil na sociální
síti Twitter. Zdůraznil, že mu v prvé řadě jde o svobodu v Česku a ta
byla během návštěvy čínského prezidenta upozaděna. „Bolševizace
společnosti a omezování práv v ČR mi leží na srdci hodně.To bylo
včerejší téma, ne vztahy s Čínou,“ poznamenal předseda TOP 09.

O Honzejkově hodnocení si myslí pouze tolik, že se mu svým vystupováním
nehodí do scénáře, který Honzejk předpokládá.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Už se to hýbe! Režisér spokojeně kouká na Kalouska a spol. a Zemanovu
cestu do Ruska

Režisér a producent David Martínek se rozepsal o škodlivoti protiruských
sankcí a o neschopnosti opozice, která teď s podporou médií jen „kvičí“,
ale jinak nepřináší nic, čím by přilákala voliče. Díky tomu je dnes
Andrej Babiš (ANO) tak populární. I sám Martínek je rozhodnut ho podporovat.
Babiš podle jeho názoru představuje skutečnou alternativu vůči
dosavadnímu rozkrádání státu .

Prezident Miloš Zeman míří do Ruska a bere s sebou početnou družinu
podnikatelů. Podle producenta a režiséra Davida Martínka se není co divit.
Čeští podnikatelé cítí, že se v Rusku mohou prosadit. Na západě prý
naše montovny nemají šanci. Západ má před námi náskok v technologiích a
tamní trh je stejně plně nasycen, takže svou šanci podnikatelé vidí
hlavně v Rusku. Podle Martínka je proto škoda, že byly přijaty protiruské
sankce, protože našim podnikatelům škodí.

„Sankce poškodily celou Evropu. Nevyřešily nic a tak jako tak skončí
naprostým fiaskem. Měly jen prohibiční charakter a dobře posloužily leda
ke zpomalení evropských ekonomik,“ vyjádřil svůj názor producent a
režisér na sociální síti Facebook, kde sdílel článek Hospodářských
novin.

Nezůstal ale jen u zahraniční politiky. Svou pozornost obrátil i k politice
domácí. Především k tzv. Demokratickému bloku ODS, TOP 09, KDU-ČSL a STAN
byl Martínek ještě kritičtější než k protiruským sankcím.

„V kontextu domácích událostí je zřejmé, jak mimózní byly a jsou
reakce politiků, kteří tady dosud dělali mezinárodní politiku a
vytvářeli podmínky pro byznys, stát i společnost. Dnes Kalouskovy partaje
stvořily Náhradní frontu. Neumím si představit, co by probíhalo v
médiích, kdyby Náhradní fronta před dvěma týdny vyhrála volby. Patrně
by Zemana vytáhli z vládního speciálu a vyváleli v asfaltu a peří.
Naštěstí to dopadlo alespoň tahle, a tak mají ti, co chtějí pracovat,
šanci dělat, co je potřeba,“ pochvaloval si Martínek.

Na práci má prý čas i opozice. Od opozice producent a režisér očekává,
že přinese nějaké nové myšlenky, svěží nápady, alespoň v porovnání
s tím, co nabízí manažerské řízení státu, jaké prosazuje Andrej Babiš.
Jeho model má své limity, ale opozice bohužel nedokázala přijít s ničím
lepším. Posledních sedmadvacet let se prý „opozice“ vlastně nemusela
snažit. Opozice to podle producenta a režiséra vlastně ani nebyla.

„Po revoluci zemi ovládly strany, které po 26 letech přestaly mít
přirozenou konkurenci. Pokud se nějaká objevila, dříve nebo později ji
prostřednictvím spřízněných médií odstavily od případného podílu u
moci. Tak to prostě bylo. Jak se ale ukázalo, v případě Babiše se
skutečná konkurence dostavila. To je stav, na který si budou muset tradiční
partaje tak trochu zvyknout. Možná by bylo fajn sesednout se v sekretariátech
a skutečnou opozici vytvořit,“ doporučil.

„Nečekám od opozice, od stran, které svou existenci založily na výprodeji
eráru, pohodlném peskování oponentů prostřednictvím vlivu v médiích a
mistrovském obstruování jak ve vzájemném soupeření o přízeň klientů,
tak v samotném chodu státu, žádné zázraky. Předpokládaný povolební
scénář postavený na kvikotu o ‚ohrožení demokracie‘ se realizuje.
Nepřekvapivě. Tenhle folklór tady bude trvat nejméně do dalších voleb,“
pokračoval.

David Martínek prý přesto neztrácí naději. Dřív nebo později se v
opozici objeví noví lidé, kteří přinesou nové myšlenky. Myšlenky,
které budou v mnohém lepší než model, který nabízí Babiš.

David Martínek doslova napsal:

Zemanova podnikatelská mise v Rusku zaznamenává obrovský zájem. Je to
pochopitelné. Exportní potenciál země, postavený na produkci montoven a
výrobě komponent, v dlouhodobém horizontu nikam nevede. Pokud chceme
vytvářet komplexní moderní technologie a stroje, tak jako za první
republiky, nebo i za komunistů, musíme se dostat na trhy, kde existuje
reálná šance tyto české technologie prosadit.

Na západě nehrozí. Minimálně dvacetiletý předstih západní konkurence,
plná a dokonalá saturace západních trhů, velikost, síla, potenciál a
know-how tamních koncernů, jejich ukotvení v infrastruktuře a také
nenápadná podpora ze strany západních vlád, to všechno staví české
firmy jen do role doplňkových účastníků tendrů. Maximálně levných
dodavatelů dílců.

Tak to, bohužel, zatím je.

Ale dá se to změnit.

Další věcí jsou sankce. Sankce poškodily celou Evropu. Nevyřešily nic, a
tak jako tak skončí naprostým fiaskem. Měly jen prohibiční charakter a
dobře posloužily leda ke zpomalení evropských ekonomik. Pro NED nejspíše
dobré, ale pro Evropu je to katastrofa.

V kontextu domácích událostí je zřejmé, jak mimózní byly a jsou reakce
politiků, kteří tady dosud dělali mezinárodní politiku a vytvářeli
podmínky pro byznys, stát i společnost. Dnes Kalouskovy partaje dnes
stvořily Náhradní frontu.

Neumím si představit, co by probíhalo v médiích, kdyby Náhradní fronta
před dvěma týdny vyhrála volby. Patrně by Zemana vytáhli z vládního
speciálu a vyváleli v asfaltu a peří.

Naštěstí to dopadlo alespoň tahle, a tak mají ti, co chtějí pracovat,
šanci dělat, co je potřeba.

A pojďme k oné opozici.

Opozice má v demokracii zásadní roli. Princip střídání vlád, politická
konkurence, je hybným momentem pro neustálou inovaci. My se to tady teprve
učíme. Po revoluci zemi ovládly strany, které po 26 letech přestaly mít
přirozenou konkurenci. Pokud se nějaká objevila, dříve nebo později ji
prostřednictvím spřízněných médií odstavily od případného podílu u
moci.

Tak to prostě bylo.

Jak se ale ukázalo, v případě Babiše se skutečná konkurence dostavila. To
je stav, na který si budou muset tradiční partaje tak trochu zvyknout.

Možná by bylo fajn sesednout se v sekretariátech a skutečnou opozici
vytvořit.

Opozice je především o receptech, projektech a konkrétních postupech,
které ve výsledku přinesou užitek lidem. Jestliže se nelíbí Babiš,
klíčem není okopávat mu kotníky, obstruovat sestavení vlády a opakovat
neustále tytéž vzorce, postavené na strašení domnělými nebezpečími.
Klíčem je práce. Schopnost pracovat, tvořit, jednat.

Nečekám od opozice, od stran, které svou existenci založily na výprodeji
eráru, pohodlném peskování oponentů prostřednictvím vlivu v médií a
mistrovském obstruování jak ve vzájemném soupeření o přízeň klientů,
tak v samotném chodu státu, žádné zázraky. Předpokládaný povolební
scénář, postavený na kvikotu o "ohrožení demokracie" se realizuje.
Nepřekvapivě. Tenhle folklór tady bude trvat nejméně do dalších voleb.

Nicméně. Myslím, že bude trvat alespoň dva roky, než se z opozičních
stran vynoří první nápady. Kdy se objeví další lidé, kteří se začnou
ptát po smyslu transformace ekonomik, proměny společnosti, nástupu nových
technologií. Kdy začnou přicházet s konkrétními recepty, projekty a
myšlenkami. V tom vidím roli opozice. Ve schopnosti nalézat mnohem lepší
řešení, než jaký nabídne eticky a kulturně limitovaný manažerský model
pro řízení státu.

Na druhou stranu, v porovnání s tím, co v tuhle chvíli (ne)nabízí opozice,
je Babiš prostě lepší. V tuhle chvíli. Je ve slabé konkurenci myšlenek a
znalosti postupů a efektivního řízení jednookým králem. Proto jej budu v
tuhle chvíli podporovat. Ale skutečně se těším, až se začnou objevovat
lidé, kteří společenské paradigma začnou formovat jiným, modernějším
směrem.

To přijde.

A poznámka: Že se tak pomalu začíná dít, vidím i ve faktu, kdy můžu bez
uzardění a obvyklého kroucení hlavou nasdílet i článek z Bakala News.
Nenašel jsem v něm nic lživého, dehonestujícího, odpudivého. Jen čistou
zprávu a fakta. Fajn. Ledy se začínají hýbat.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Vyděšený Ivan Gabal: Odchod z EU je mnohem blíže, než si všichni myslí.
Platili bychom stovky miliard

Vystoupení Česka z Evropské unie by mělo podle sociologa a bývalého
poslance KDU-ČSL Ivana Gabala katastrofální následky. „Museli bychom
vracet stovky miliard korun,“ varuje exposlanec. Andrej Babiš podle něj
samozřejmě z Unie vystupovat nechce, stačí však, aby slíbil Tomiovi
Okamurovi referendum jako odměnu za podporu vlády, a situace se mu může
vymknout z rukou podobně, jako se to stalo britskému premiérovi Davidu
Cameronovi.

V rozhovoru pro web Aktuálně.cz se Gabal zamýšlí nad tím, kam se vlastně
Česko po volbách dostalo. Podle jeho slov naprosto převážila negativita
celé politické debaty. „Míra negativní kampaně proti tomu, čemu se
říká tradiční strany, vedla k tomu, že je prakticky nemožné sestavit
koalici. Je vysoce pravděpodobné, že většinová vláda nevznikne,“ řekl
Gabal a dodal, že pokud se nakonec Babiš opře o Okamuru, může to mít
katastrofální důsledky pro celou zemi.

Gabal také poukázal na to, že se pak může jednoduše dostat do takzvané
Cameronovy pasti. „To znamená, že Andrej Babiš může Okamurovi výměnou
za podporu slíbit referendum o vystoupení z Evropské unie. A i když Babiš
sám samozřejmě vystoupení z Unie nechce, další vývoj už nebude mít
úplně v rukou,“ miní Gabal a dodává, že Cameron také nechtěl
vystupovat z EU. Jen udělal závazek směrem k frakci uvnitř konzervativní
strany, aby si zajistil podporu, a důsledkem byl brexit, který nechtěl.

Hlavní, co prý Andreje Babiše zajímá, je moc; a aby se k ní dostal, bude
potřebovat partnera. „Samozřejmě se nabízí KSČM a Okamura s
příslušnými riziky,“ upřesňuje Gabal.

Podle Gabala jsme se dostali do situace, kdy kopeme do toho, co je hlavním
zdrojem naší prosperity, bezpečnosti a stability, a to je Evropská unie. „I
přesto, že tu jsou strany, které jsou jednoznačně proevropské, například
ČSSD, TOP 09, KDU-ČSL a STAN, tak nedokázaly zorganizovat politickou scénu
kolem sebe tak, aby vznikl silný proevropský proud,“ říká Gabal.

Že je kritika Unie oprávněná především kvůli zjevnému selhání v
otázce migrace, si Gabal nemyslí. „Migrační vlna je de facto vyřešená.
Situace se dostává pod kontrolu, řeší se stabilizace Středomoří a Afriky.
My to v Česku stále vnímáme, jako by byl rok 2015, ale vždyť je rok 2017.
Je vidět, jak se česká politika nedokáže zorientovat v Evropě,“ dodal
sociolog a bývalý poslanec KDU-ČSL.

Gabal je přesvědčen i o tom, že pro Unii jsme důležití. „V současné
době v rámci zhruba půl miliardy lidí v EU hrajeme významnou roli. Jsme
osmý nejsilnější hospodářský partner Německa. Rusko je až na 13.
místě,“ míní Gabal a dodává, že jsme velmi významná součást
evropského trhu a ekonomiky.

Vystoupeni z Evropské unie by prý mohlo mít katastrofální následky. Nejen
z hlediska ekonomického, ale i hlediska odchodu profilových institucí. Gabal
odhaduje, že bychom vraceli přes tisíc miliard korun. „Jsme čistý
příjemce dotací, ostatní členské země, Francie, Německo a tak dále, do
nás investovaly peníze, a pokud bychom se rozhodli odejít, tak samozřejmě
udělají to, co s Brity. Řeknou, chceme ty peníze zpátky,“ varuje Gabal.

Pokud bychom si chtěli udržet alespoň elementární vztahy, a ne si zcela
zabouchnout hranice na západ, tak bychom se podle Gabala museli dohodnout. „Kdybychom
odešli z EU nadivoko, z čeho bychom se živili? Chceme na ten trh? Tak přece
musíme respektovat podmínky. Osmdesát procent našeho exportu jde do EU. Unie
nevstoupila do Česka, my jsme vstoupili do Unie,“ uzavřel Gabal.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Média oznámila neúspěch ofenzívy OS Ukrajiny na Donbasu

Plánovaná ofenzíva ukrajinské armády na Donbasu ztroskotala proto, že
jeden z dobrovolníků prozradil plány vojáků. Oznámila to televizní
stanice TSN.

Jak oznámili ve štábu 54. brigády ozbrojených sil Ukrajiny, vojáci
plánovali dobýt značné území a přistoupit k okraji Horlivky, která je
pod kontrolou samozvané Doněcké lidové republiky.

„Řeknu vám upřímně, plánoval se mnohem větší výsledek. Plánovali
jsme obsadit mnohem větší území, o těchto plánech se však dověděla
veřejnost," řekl jeden z důstojníků brigády.

Podle údajů TSN informaci o připravované ofenzívě zveřejnil jeden z
dobrovolníků, po čemž domobrana přisunula rezervy. V důsledku toho se
všechno omezilo podle tvrzení televizní stanice na dobytí osad Travneve a
Hladosovo ležících v tak zvaném „šedém pásmu" na rozdělovací čáře.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Varování českého duchovního: Naše civilizace zanikne, protože toleruje
předmanželský sex

Společnosti a civilizace, které se vyznačovaly tolerancí k
předmanželskému sexu a k sexuálním úchylkám včetně tolerance
homosexuality, skončily vpádem jiné civilizace, jiného etnika, jiné kultury.
Na serveru Neviditelný pes na to upozornil kazatel a duchovní Křesťanského
společenství Kamenický Šenov Stanislav Lorenc. Odvolává se při tom na
práci britského etnologa a sociálního antropologa Daniela Unwina, který
již v roce 1934 vydal v Oxfordu práci, v níž zkoumal více než osmdesát
různých společností a civilizací.

Včetně sumérské, babylónské, maurské, řecké atd. A došel k závěru,
že všechny zkoumané společnosti se při svém vzniku a v období svého
rozkvětu vyznačovaly společenskou nepřijatelností předmanželského sexu.
Jistě to neznamená, že by předmanželský sex vůbec neexistoval, ale šlo o
okrajovou záležitost, o výjimku z pravidla. Normou bylo, že manželé spolu
začali žít intimně až po sňatku a že žena se vdávala jako panna.

Celý text je ZDE.

Zároveň však objevil, že období úpadku těchto společností a civilizací
se naopak ve všech (!) případech vyznačovalo všeobecnou tolerancí k
předmanželskému sexuálnímu životu. Jinými slovy, bylo již normální,
že partneři spolu žijí intimně už před sňatkem. Současně se tyto
společnosti v této fázi svého úpadku vyznačovaly tolerancí k sexuálním
úchylkám včetně tolerance homosexuality.

Nacházíme se ve fázi, kdy pád jiných civilizací byl nezvratný

Unwin vypozoroval, že jakmile tento jev ve zkoumaných společnostech či
civilizacích nastal, jejich pád již byl nezvratný. Tyto civilizace skončily
vpádem jiné civilizace, jiného etnika, jiné kultury.

Závěrem Lorenc poukazuje na to, že naše civilizace v tomto zcela kopíruje
osud více než osmdesáti jiných civilizací a společností, které již
neexistují. „Nacházíme se právě ve fázi, ve které ostatní civilizace
již nezvratně mířily ke svému pádu. Jaký myslíte, že bude vývoj?“
klade si naléhavou otázku.

A své zamyšlení uzavírá ještě jednou otázkou: „Víte o nějaké
kultuře, která by mohla naši západní kulturu ohrozit a nachází se nyní
ve fázi, kdy v ní předmanželský sex není považován za normální?“

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Akademie věd vydala "sborník" o islámu. Děly se kolem toho dost zajímavé
věci, a výsledkem je prý spíš propaganda

Spisovatel a dramatik Benjamin Kuras se vyjádřil k noticce v Lidových
novinách, která vyšla 5. listopadu. Měla být recenzí sborníku
Orientálního ústavu Akademie věd nazvaného Stíny minaretů – Islám a
muslimové jako předmět českých veřejných polemik. Ale podle Kurase je
spíš propagačním letáčkem. Píše o tom na serveru Aktuálně.cz.

„Sborník měl být otevřen i odpůrcům islámu, ale ti podle editorů
nabízenou spolupráci odmítli. Tím jen dokázali, že jejich názory v
kritické diskusi nemohou obstát. A také že nestojí o dialog, ale jen o
propagaci svého vlastního vidění světa,“ píše se podle Kurase v noticce.
Ten následně konstatoval, že jediný, kdo nabídku spolupráce odmítl, byl
on. „Ostatní onu ‚nabídku‘ nedostali, takže ji nemohli odmítnout,“
dodal. A popsal, jak se to celé odehrálo.

„Před rokem jsem od pánů Ondřeje Beránka a Bronislava Ostřanského z
Orientálního ústavu obdržel e-mailem ‚nabídku spolupráce při
přípravě publikace mapující současné české polemiky kolem islámu a
muslimů‘. Už delší dobu mě fascinuje v české korespondenci typicky
orwellovské a všudypřítomné užívání slova ‚nabídka‘, jehož
absurditu už nikdo nevnímá. Ona totiž vám nic nenabízí, nýbrž naopak od
vás něco žádá,“ zmiňuje Kuras s tím, že nabídka žádala bezplatné
napsání článku o 10 tisíci slovech. A to na sedm zadaných témat „pokrývajících
stěžejní dílčí kolbiště, kde se střetávají i míjejí nejen
muslimové s nemuslimy, ale i zastánci s odpůrci islámu nebo odborníci s
aktivisty“.

Původní text ZDE.

„V zájmu ‚reprezentativní‘ a ‚neselektivní‘ názorové mozaiky jsem
odpověděl, že do publikace rád přispěji, pokud v té mozaice budou také
například Frýbort, Lhoťan, Konvička, Hampl nebo J. X. Doležal. Odpověď:
‚S těmito lidmi nepočítáme.‘ Jejich účast by totiž mohla odradit ‚nejen
odborníky, ale podstatnou část oslovených‘. Odpověděl jsem, že bez
těchto lidí by ono spektrum bylo nekompletní a nevyrovnané a že by tudíž
moje účast nepřispěla k ničemu dobrému,“ popisuje Kuras.

Závěrečná odpověď od Ostřanského pak dle jeho slov zněla takto: „Naprosto
s Vámi souhlasím, to názorové spektrum by bylo nekompletní a nevyrovnané
– neobsahovalo by totiž podněcování k nenávisti, které pánové Hampl,
Konvička a JXD provozují a které je jistě také jedním z možných
přístupů, ostatně dnes celkem rozšířeným.“

„Reprezentativní? Neselektivní? Bez ohledu na to, zda nacházejí slova
pochopení, nebo kritiky? Kontroverze, dynamika? Výklady, které se spíše
míjejí? Z koho si tady Orientální ústav dělá osly? Že by právě on tím
dokazoval, že jeho názory v kritické diskusi nemohou obstát? A také že
nestojí o dialog, ale jen o propagaci svého vlastního vidění světa?“
uzavřel.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist