Question:
Mladí muslimové a švédské bazény: Že obtěžují? Už dávno. Nechtějí
se sprchovat, útoky se množí

V důsledku současné migrační vlny přicházejí zejména z Německa a
Švédska zprávy o sexuálním obtěžování žen a dívek migranty na
plaveckých stadiónech. Jak ovšem uvádí novinářka Ingrid Carlqvist, ve
Švédsku dělají muslimští návštěvníci plaveckých stadionů potíže
již mnoho let.

Například ve třísettisícovém Malmö, kde patří Švédové již k
menšinové populaci, začaly podle Carlqvist problémy již nejméně před
patnácti lety. Gangy mladých muslimů provokují a obtěžují hosty i
personál a muslimští muži se údajně nechtějí před vstupem do bazénu
sprchovat. Jiní zase chtějí jako plavky použít své spodní prádlo. „To
však není z logických důvodů dovoleno. Když je však personál na tato
pravidla upozornil a vyžadoval jejich dodržování, muslimové na zaměstnance
plaveckého stadiónu zaútočili. A to i na cestě z práce domů,“ líčí
Carlqvist nepříjemnou situaci.

Obecně je problémem skutečnost, že v muslimských zemích je vnímána
nahota zcela jinak než ve Švédsku. Muslimské ženy se koupou v oděvu
zvaném burkini, který zakrývá celé jejich tělo. „Když muslimové
viděli ve Švédsku místní ženy v plavkách, došli k závěru, že jde o
lehké ženy, které je dovoleno osahávat a sexuálně obtěžovat,“ píše
Carlqvist a tvrdí, že během posledních měsíců počet případů
sexuálního obtěžování na švédských plaveckých stadionech narostl
přímo exponenciálně,“ tvrdí švédská novinářka.

„Z celkového počtu 163 000 žadatelů o azyl je tvoří asi 35 000 mladí
muž ve věku šestnáct až sedmnáct let, kteří k nám dorazili bez
dospělého doprovodu,“ označuje Carlqvist hlavní skupinu pachatelů
sexuálního obtěžování. K jednomu z prvních znásilnění však došlo
již v roce 2005 v bazénu Husbybadet ve Stockholmu a jeho obětí se stala
sedmnáctiletá dívka, kterou znásilnili dva o rok mladší uprchlíci. První
z pachatelů byl odsouzen ke třem měsícům odnětí svobody ve vězení pro
mladistvé a jeho přítel byl osvobozen. Dívka byla těžce traumatizována a
ocitla se v péči psychiatrického zařízení, kde se pokusila několikrát o
sebevraždu.“

Celý text v angličtině najdete ZDE

„Od té doby se staly bazény pro švédské ženy nebezpečným místem.
Jenom za první dva měsíce letošního roku bylo hlášeno hned několik
případů znásilnění, sexuálního napadení a obtěžování. Právě proto
se například ve stockholmském Eriksdalsbadet rozhodli ve snaze předejít
dalším problémům oddělovat muže a ženy ve vířivkách,“ píše
Carlqvist a cituje šéfa sportovního oddělení na stockholmské radnici Olofa
Öhmana, podle kterého se podobné problémy objevují prakticky ve všech
veřejných bazénech v hlavním městě Švédska.

V polovině ledna informoval místní deník Kungälvsposten o sexuálním
napadení dvou dívek ve výtahu veřejného bazénu Oasen v Kungälv. Za
podezřelé z útoku byli označeni dva mladí uprchlíci, kteří do země
dorazili bez dospělého doprovodu. „Osmnáctého ledna zase uvedlo vedení
veřejného bazénu Fyrishov ve městě Uppsala, že za loňský rok zde došlo
k sedmi hlášeným případům sexuálního obtěžování dětí. Mezi
podezřelými pachateli jsou opět dospívající chlapci nehovořící
švédsky, kteří přišli do Švédska v rámci současné migrační vlny bez
doprovodu rodičů.“

O tři dny později se objevily zprávy o dramatickém nárůstu případů
sexuálních útoků v bazénu Aquanova ve městě Borlänge. „Zatímco v roce
2014 byl hlášen v tomto směru jediný případ, tak v roce 2015 bylo
hlášeno hned dvacet sexuálních útoků. Konkrétně jde o osahávání či
sexuální napadení na toaletách. Jedna ze zaměstnankyň bazénu, Anette
Nohrén, mi potvrdila, že všichni podezřelí jsou skutečně cizinci z
Blízkého východu nebo z Afriky. Vedení společnosti provozující bazén se
proto rozhodlo stanovit nová pravidla, podle kterých mohou bazén
navštěvovat mladí muži z azylových center jen v doprovodu odpovědných
dospělých osob.“

V průběhu ledna potom došlo ještě k několika podobným incidentům po
celém Švédsku. „25. ledna deník Expressen informoval o dalším
znásilnění v nechvalně proslulém bazénu Eriksdalsbadet. O den později se
objevily zprávy o sexuálním napadení skupinou mužů nehovořících
švédsky v bazénu Storsjöbadet ve městě Östersund. Sedmadvacátého ledna
radnice ve Växjö oznámila, že hodlá najmout ochranku pro místní veřejné
koupaliště poté, co zde byly sexuálně napadeny dvě jedenáctileté dívky.“

Jak líčí Carlqvist, v únoru vlna sexuálních útoků na plaveckých
stadionech pokračovala. „Bohužel se zdá nepravděpodobné, že by se
švédští politici odhodlali k deportacím sexuálním delikventů. Politici
místo toho věří, že problémy vyřeší kurzy vzdělávání o rovnosti
mezi muži a ženami,“ kritizuje švédské politiky novinářka.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Fikce se stává realitou? Stanou se robotické systémy díky společnosti
Google obdobou zlovolného systému Skynet?

Vyhledávací gigant Google prozatím tají, co přesně hodlá dělat se všemi
těmi roboty, je však zřejmé, že Boston Dynamics (vlastníkem je společnost
Google) je průkopníkem revoluce – robotické revoluce.

Google vyrábí novou třídu samostatných systémů, které zvládnou cokoli
od práce ve skladech přes doručování zásilek až po péči o staré. Na
videu je zobrazený robot Atlas, který váží přes 80 kg a zcela evidentně
naplňuje požadavky výrobců.

Měl by tento vývoj společnosti Google obyčejného člověka přinejmenším
znepokojovat? Existuje mnoho důvodů, proč by měl:

1. Google je jedna ruka s agenturou DARPA a vládou Spojených států

Google, jehož šéf říká věty typu „Víme, kde jste. Víme, kde jste byli.
Víme zhruba i to, na co myslíte,“ nebo „Internet umocní váš mozek“,
má úzké vazby na americkou vládu, zejména na CIA a NSA. Server The Corbett
Report uvedl, že „v roce 2006 bývalý důstojník CIA Robert David Steele
řekl, že ‚Google je financován a řízen americkými tajnými službami,
včetně Úřadu pro výzkum a vývoj CIA, společnosti In-Q-Tel a s největší
pravděpodobností i Národní bezpečnostní agentury (NSA) a armádní služby
INSCOM‘“.

DARPA je výzkumnou pobočkou ministerstva obrany realizující strašidelné
projekty, jako je ovládání chobotnic nebo genetické modifikace lidí
přidáním 47. chromozomu. Google a DARPA mají k sobě velmi blízko. Bývalá
ředitelka DARPY Regina Dugan se stala šéfkou pobočky Googlu Motorola’s
Special Projects a představila její novinku, chytré tetování, které může
identifikovat lidské tělo podobně jako internetové heslo.

Google kromě toho oznámil, že bude pokračovat na všech vládních
zakázkách firmy Boston Dynamics.

2. Ray Kurzweil. Prostě Ray Kurzweil

Kurzweil, propagátor technologické singularity a transhumanismu, kterému jde
především o napodobení lidského mozku a vytvoření umělé inteligence, se
stal technickým ředitelem Googlu v prosinci roku 2012.

Kurzweil otevřeně přiznává, že chce lidstvo přivést do transhumánní
budoucnosti, v níž computery mají těla, lidské mozky jsou transplantovány
do strojů a podobně.

Společnost, jakou je Boston Dynamics, zjevně patří do Kurzweilova týmu snů
(jejich společným myšlenkovým zdrojem je Massachusetts Institute of
Technology).

3. Terminátor: Stane se Google reálnou obdobou zlovolného systému Skynet?

Zde je několik chytře ilustrovaných podnětů k zamyšlení:

… A to jsme ještě neprobrali tu část, ve které se roboti postaví proti
lidem a rozpoutají krvavou futuristickou válku.

Bavíme se zde o filmové fikci, která se může stát realitou, a proto je
dobré zopakovat, že Google během pouhých šesti měsíců koupil sedm
dalších robotických firem. Jestliže současné počínání Googlu
nepůsobí jako dokonalý scénář pro dokonalou a hrozivou kybernetickou
revoltu, pak už asi nic. Připomeňme si také trilogii Matrix.

Dalším filmem, který se v této souvislosti nabízí, je Avatar, ve kterém
jsou roboti využíváni armádou pro znásobení síly. DARPA v současnosti
pracuje na projektu v hodnotě 7 milionů dolarů s krycím názvem „Avatar“,
jehož cílem je vytvořit robotické náhražky lidí. (Hlavním tématem
červencového vydání časopisu Vědomí byla Transevoluce, příběh lidské
dekonstrukce. V exkluzivním rozhovoru Daniel Estulin popisuje vzestup
transhumanismu, kybernetickou nesmrtelnost, nové technologie ovládání a
důvody, proč má globální elita zájem na kontrole populace.)

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Rezoluce EP praví, že EU je cizí svoboda slova, míní expert

Schválení Europarlamentem (EP) rezoluce o odporu ruským masmédiím svědčí
o tom, že EU je cizí svoboda slova, řekl agentuře Sputnik Daniel McAdams,
výkonný ředitel amerického Institutu míru a prosperity Rona Paula.

„Tato rezoluce určitě poukazuje na to, že Evropské unii je cizí svoboda
slova, a že nenásleduje měnící se kurs na druhé straně Atlantiku v USA.
Bude-li Trump v úloze prezidenta pokračovat v krocích k zlepšení vztahů s
RF, narazí EU na dilema: zrušit vztahy s USA a zachovat si vlastní vojenský
kurs, anebo posunout se stranou vzniklého ve Washingtonu trendu," řekl McAdams.

Europarlament přijal 23. listopadu rezoluci pod titulkem Strategické
komunikace EU jako odpor propagandě třetích stran. V tomto dokumentu, jehož
řada bodů hraničí s návrhem na zavedení cenzury vůči ruským masmédiím,
se tvrdí, že Rusko prý poskytuje finanční podporu opozičním politickým
stranám a organizacím v členských státech EU a používá faktoru
dvoustranných mezistátních vztahů na rozdělení členů společenství.

Z 691 poslanců, kteří se zúčastnili hlasování, se pro rezoluci vyslovilo
304 lidí, proti 179 a 208 se zdrželo. Takže jednoznačně se ve prospěch
dokumentu vyslovila méně než polovina hlasujících.

Prezident RF Vladimir Putin blahopřál v komentáři k schválení rezoluce
novinářům RT a Sputniku k plodné práci. Přitom poznamenal, že tento
dokument svědčí o zjevné degradaci v západní společnosti představ o
demokracii.

Putin řekl, že počítá s vítězstvím zdravého smyslu a věří, že k
reálným omezením pro ruská média nedojde.

Agentura Sputnik zase prohlásila, že rezoluce Europarlamentu je přímým
narušením svobody prostředků masových informací a lidských práv a proto
vyzývá EU, aby nepřipustila zavedení státní cenzury.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Muslimové přijdou. Bojím se, že Češi se nezmůžou na odpor a jako národ
skončí, promluvil generál. A popsal zážitky s Havlem, Zemanem a Tvrdíkem

„Prezident mě zavedl do své kanceláře a já mu začal ukazovat svoje
podklady, z nichž vyplývala moje zpráva. Spatřil jsem v jeho očích údiv a
respekt. ‚Chcete mi říct, pane generále, že máte opravdu veškeré ty
kontakty a možnosti, které mi tady dokládáte?‘ řekl se svým typickým
lehkým ráčkováním. Nejspíš si myslel, že něco takového je možné v
Londýně nebo v Tel Avivu. Nikoliv v Praze,“ popisuje Andor Šándor ve své
nové knize schůzku s Václavem Havlem jen pár hodin poté, co do newyorských
Dvojčat narazila letadla teroristů.

„Čeká nás pohroma?“ není, jak by se na první pohled mohlo zdát, nový
název publikace ekologického fanatika, ale životní příběh generála
tajné služby, jenž sice začínal jako velitel pěší roty, ale brzy se z
něj stal vojenský diplomat v Londýně a nakonec působil i jako šéf celé
vojenské rozvědky. Po propuštění z Vojenské zpravodajské služby se stal
poradcem a analytikem v oblasti bezpečnosti a je považován za předního
bezpečnostního komentátora v tisku, rozhlase a televizi. Andor Šándor,
generál v záloze, totiž napsal knihu a ParlamentníListy.cz se do ní
začetly.

„Brzy se pak začaly rodit konspirační teorie. Že nesli vinu teroristé z
al-Káidy? Nevěřte tomu! Letadla unesli sebevrahové ve službách spiklenců
z USA, aby se pak americká pomsta snesla na země islámu! Se stejným cílem
mohl ten útok provést izraelský Mossad... Druhý boeing, nalétávající do
věží, neměl okna. Nebyl to tedy unesený civilní stroj! A existuje o tom
filmový dokument... Tak takovéhle teorie jsou přitažlivé, nahánějí
hrůzu a budí pochybnosti. Napadají establishment a z figur na politické
šachovnici vytvářejí zloduchy a škůdce. Takové teorie jsou svým
způsobem sexy. Někdy si je docela rád přečtu, ale příliš jim nevěřím,"
popisuje Šándor ve své knize pamětí hysterii, která vznikla v hlavách
těch, co si nebyli ochotni přiznat, že se opravdu 11. září 2001 v New
Yorku odehrálo cosi výjimečného připomínající inferno.

Ve filmech šéf rozvědky krmí rybičky a vymýšlí plány pro agenty 007

Mnozí lidé totiž podle Šándora radši věří pohádkám a z filmů mohou
mít představu, že šéf rozvědky postává v pološeré místnosti, kde
zalévá orchideje, anebo krmí rybky v akváriu. A v takových chvílích pak
vymýšlí strategické plány o tom, jak srazit protivníka na kolena a kam
vyslat agenty s povolením zabíjet.

„Realita je však jiná,“ vysvětluje v knížce generál s tím, že jeho
pracovna ředitele rozvědky byla úhledná, byl v ní světlehnědý nábytek a
nebylo tam ani přítmí, natož rybičky a už vůbec ne orchideje.

„Když jsem v květnu 2001 postoupil ve zpravodajské službě na místo
šéfa, dal jsem si do vitríny velkou fotku letadlovky. Byla americká a
obrovská – USS John Fitzgerald Kennedy. A řekl jsem svým přímým
podřízeným: Taková loď stojí pět až sedm miliard dolarů. Bez letadel!
Velí ji kapitán, což je vlastně ekvivalent plukovníka. Na té lodi bývá i
admirál, šéf celé flotily, jenže ten tomu kapitánovi do ničeho nezasahuje.
A to jste přece vy – kapitáni, tedy plukovníci. Takže si máte vzít na
sebe víc povinností,“ píše Šándor a o kousek dál se svěřuje s tím,
jak brzy coby „úředník“ poznal, jak se lidé ve státních institucích
převelice bojí: „Mají strach z odpovědnosti, z toho, že by něco
podepsali nebo o něčem rozhodli. Protože když se z něčeho urodí malér,
pak nemusí mít následky jen profesní, ale také trestněprávní. A soudce
není s to pochopit, že můžete mít pod sebou tři čtyři stupně vedení a
že není ve vašich silách zkoumat, zda to, co je podle vašich lidí v
pořádku, bude skutečně bez vady.“

On sám se ale naštěstí nemusel nikdy soudci-úředníkovi zpovídat z toho,
proč ve své funkci rozhodl tak, jak rozhodl.

Nikdo v USA neuměl informace spojit do logického celku

„Po krutém pádu Dvojčat v New Yorku a po souběžně vedeném útoku
teroristů na Pentagon nám Američané byli vděčni za každou informaci,
kterou jsme jim dali. Nic nám sice v prvních dvou měsících neřekli, jen
přicházeli s nějakými požadavky. Žádný tlak jsem ale z jejich strany
necítil. Spíš byla znát řevnivost mezi jejich tajnými službami, kterých
tehdy měli čtrnáct a potom si ještě zřídili další dvě... Někde
vládne filozofie, že bývá lepší, když spolu v jednom státě tajné
služby spolupracují, jinde zase soudí, že by každá z nich měla jet po
vlastní parketě. V Americe zastávali ten druhý přístup a vztyčili si ze
zákona bariéru i mezi CIA a FBI...,“ naznačuje Šándor v pasážích
věnovaných útoku na budovy Světového obchodního centra možnou příčinu
toho, proč americké tajné služby nebyly schopny plánovaný útok muslimů
dopředu odhalit, přestože jakési informace o jejich plánech měli.

„Jak to, že na ně v USA nepřišli? No... Nepřišli. V informacích, které
jejich tajným službám proudily masivně a bez ustání, se sice daly najít
náznaky, že k něčemu takovému dojde, ale byl tady jeden základní problém.
Informací je vždycky mnohonásobně víc než lidí, kteří je dovedou
správně vyložit, zhodnotit, spojit do logického celku a pochopit, co se
chystá. Ti, kteří to uměji, jsou v tajné službě mistři. Jenomže jich
nikdy není mnoho. Další věcí je, že když s aparátem rozvědky víte, co
máte hledat, tak to nakonec najdete. Tenkrát ale nikdo netušil, že se
unesená letadla mají použít jako bomby,“ vysvětluje Šándor.

Podle jeho slov se hned druhý den po útoku v New Yorku konal u nás brífink
na sále rozvědky v Dejvicích. Pár hodin poté zašel Šándor spolu s
dalšími dvěma šéfy tajných služeb – ÚZSI a BIS – i za prezidentem
Havlem.

„Havel poslouchal naše zprávy, přikyvoval, občas se na něco zeptal. Když
jsme skončili, řekl jsem: ‚Pane prezidente, když dovolíte, chtěl bych
vám něco ukázat.‘ Nechtěl jsem tehdy svá zjištění ukazovat ostatním.
Ve zpravodajské branži to tak chodí... Prezident mě zavedl do své
kanceláře a já mu začal ukazovat svoje podklady, z nichž vyplývala moje
zpráva. Spatřil jsem v jeho očích údiv a respekt: ‚Chcete mi říct, pane
generále, že máte opravdu veškeré ty kontakty a možnosti, které mi tady
dokládáte?‘ řekl se svým typickým lehkým ráčkováním. Nejspíš si
myslel, že něco takového je možné v Londýně nebo v Tel Avivu. Nikoliv v
Praze,“ popisuje Šándor schůzku s Havlem mezi čtyřma očima, kde mu
sdělil, co a jak by případně hrozilo našemu státu a dalším okolním
státům s tím, že jsou zdroje jeho rozvědky spolehlivé.

Tvrdík? Patřil k těm mladým a sebejistým...

V knížce se ale někdejší šéf vojenské tajné služby překvapivě
obouvá i do někdejšího českého ministra Jaroslava Tvrdíka. Právě on
totiž byl v době teroristických útoků na Dvojčata šéfem ministerstva
obrany. Zrnko prachu ale generál v záloze objevil i u tehdejšího předsedy
vlády Miloše Zemana.

„Pětadvacátého července mě ministr Jaroslav Tvrdík odvolal z funkce.
Přišlo to jako blesk z modrého nebe a bylo to v absurdním rozporu se
zákonem o službě vojáka z povolání, jenž říká, že pokud vás
nadřízený nechce už déle ve služebním poměru, musí vám to sdělit s
půlročním předstihem. Tady byl předstih jen pětidenní... Nezapomenu nikdy
na Tvrdíkovy oči za skly brýlí a na jeho ústa pod nevýrazným knírkem,
jak formulují slova: ‚Pane generále, vedl jste službu dobře, ale byl jste
nepopulární.‘ ‚Pane ministře, já jsem svou funkci nevykonával proto,
abych byl populární, ale aby ta služba pracovala dobře‘.“

„Bylo mu třiatřicet, patřil k mladým a sebejistým, jakých se u nás
tehdy dalo najít hodně,“ uzavírá Šándor soud nad Tvrdíkem.

Co se týče Zemana, tak ten se prý ve své knize přiznal k tomu, že nečte
zprávy tajných služeb. Údajně si zprávy z kuchyně BIS vždycky jen
proletěl a vyhodil je pak do koše, podobně jako to v Německu dělávali
kancléř Helmut Kohl a jeho ministr zahraničí Genscher. „Měl jsem ovšem
svého času možnost mluvit na to téma s Milošem Zemanem a slyšel jsem z
jeho úst, že zprávy od nás, tedy od vojáků, četl pozorně a rád,“
vysvětluje nakonec Šándor.

Ve svých pamětech se naopak svěřil s tím, že měl rád jako premiéra
Mirka Topolánka, jemuž dělal svého času poradce v bezpečnostních
otázkách.

„Dělalo se mi s ním dobře a myslím, že kromě zbytečných úletů,
vyplývajících z jeho lehce rozevláté povahy, bych ho za nic nekritizoval...
Nechci mu v žádném případě lichotit, ale musím uznat, že byl korektní a
nikdy nechtěl, abych mu dík nějakým svým kontaktům zjistil něco ze
zákulisí. Nikdy mi nedal, jak se říká, vizitku neboli náznak, že právě
tohle je zájmová osoba. To jiní politici občas ano...“

Muslimský příliv změní poměry v Evropě...

Ani imigrační krize neušla peru generála v záloze. „Někdy se tvrdí:
Není tu otázka, zda v Praze zaútočí teroristé, je tady jen otazník nad
tím, kdy zaútočí. Myslím, že jsem byl jeden z prvních, kdo něco
takového řekl...“

„Bojím se, že dojde-li jednou na lámání chleba, na žádný odpor se
nezmůžeme. Nebudeme mít sílu, nikdo se o nic nepostará. Muslimský příliv
změní poměry v Evropě a nakonec tu v jejím středu bude přirozená oběť.
Někdo si pro ni přijde a Češi si znovu budou říkat: ‚ ... to jsou jen
vojáci. Přijeli v hranatých železných maringotkách. Se slzou na víčku
hledíme na sebe...‘ Kdyby měli Češi zažít ještě jednou svůj Mnichov
– potupnou porážku bez odporu, pak je s nimi ámen. Český národ se potom
už nikdy nezotaví a zbude mu jen rozklad v horizontu několika generací.
Znamená to, že nás čeká pohroma? Byl bych strašně rád, kdyby to všechno
dopadlo jinak,“ zakončuje celé své dílo Andor Šándor.

Kniha "Čeká nás pohroma? Životní příběh generála tajné služby" vyšla
v těchto dnech a na pulty knihkupectví ji dodalo nakladatelství Daranus.
Koupit ji můžete ZDE

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Putin: V Rusku nelze dopustit takovou situaci s migranty jako v EU

Nelze dopustit, aby v Rusku vznikla situace s nezákonnou migrací, podobná té,
která je nyní v Evropské unii, řekl prezident RF Vladimir Putin.

„Velkou pozornost si zaslouží situace s nezákonnou migrací. To je
komplexní úkol a vyřešit ho v rámci svých pravomocí musí všechny
státní orgány", řekl Putin během vystoupení na zasedání MV.

Podle slov hlavy státu „je třeba jednat tak, aby lidé žili v normálních
podmínkách, pracovali tam, kde je přijímají do práce, aby dodržovali
zákony Ruské federace, tradice národů, mezi nimiž žijí".

„Tak, aby to nevytvářelo problémy na trhu práce u nás uvnitř Ruska, aby
to nevyvolávalo podráždění občanů Ruské federace. To je velmi jemná,
specifická, ale mimořádně důležitá práce, která je důležitá i v
ekonomické sféře, i ve sféře sociální stability", řekl Putin.

„Prosím, aby byla zajištěna úzká spolupráce všech zainteresovaných
struktur a operativní řešení otázek, spojených s odhalováním a mařením
přestupků v této sféře", uzavřel prezident.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Zdroj na MZV RF: KLDR chce obnovit šestistranná jednání

KLDR projevila zájem o obnovení šestistranných jednání o jaderném
problému Korejského poloostrova, prohlásil v neděli zdroj na ruském
ministerstvu zahraničních věcí.

„KLDR si nyní přeje jednat s USA, zatím toho ale nemůže dosáhnout.
Každou zkoušku té či oné zbraně provádí KLDR po tom, co byla jednání
znovu zamítnuta, a přitom stupňuje vojenské manévry na hranici", řekl
zdroj na MZV RF.

Taková ukázka síly byla odpovědí na rozšiřování společných
americko-korejských vojenských cvičení s účastí 17 tisíc amerických
vojáků na jihu Korejského poloostrova. Během těchto cvičení se trénuje
především plán likvidace vedení KLDR v případě války, a také jejích
jaderných a raketových arzenálů.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Markéta Šichtařová: „Není bílý – mým sousedem nebude“

Ne-e, já nepojala žádné programové rozhodnutí nějak si zasednout na paní
ministryni práce a sociálních věcí Michaelu Marksovou… byť by k
takovému podezření mohl navádět fakt, že již potřetí během jediného
měsíce se do ní strefuji.

Jak si ale má člověk pomoct, když některé její nápady jsou prostě…
nemožné?

...

Tak tedy paní Marksová nově zaperlila s „výborným“ nápadem, že nově
vlastníci nemovitostí – míněno zejména majitelé bytů – by měli
přijít o část svých majetkových práv. Nadále by totiž nemohli o svém
majetku – svém bytu – rozhodovat sami. Ale museli by se zeptat sousedů.
Přesněji řečeno, museli by se jich dovolit, zda smějí byt pronajmout tomu
a tomu nájemníkovi. Paní Marksová si totiž myslí, že není v pořádku to,
že někteří podnikaví lidé začali skupovat v některých městech
nájemní byty a v nich ubytovávat sociálně slabší lidi. A že prý tito
nájemníci „dělají v domech binec a obtěžují sousedy“.

No uznejte sami – to zní jako celkem racionální argument – no ne? Kdo by
chtěl, aby se k němu na patro nastěhoval nějaký pochybný ptáček, který
bude v noci hulákat po domě, házet odpadky z oken, demolovat společný
výtah a zkrátka celkově nedodržovat žádná pravidla?

Celá tahle úvaha má ale několik celkem zásadních háčků.

Tak zaprvé: čiší z ní totální právní nevzdělanost paní ministryně. V
evropské kultuře existuje několik naprosto zásadních a silných práv,
přes která nejede vlak. Patří sem například právo na život, právo na
duševní a tělesnou integritu a také právo na majetek. O vlastnění majetku
mluví ve článku 11 i Listina základních práv a svobod, která je
součástí našeho právního pořádku – je tedy možno vnímat ji jako
jakýsi dodatek Ústavy. Listina také definuje další důležité parametry
– jako třeba, že je možné omezení majetku ve veřejném zájmu, že
výkon majetkových práv nesmí poškozovat zdraví jiných a tak dál a dál.
Ale i kdybyste četli Listinu padesátkrát a hledali mezi řádky nějaký
skrytý výklad, nikde nenajdete ani náznakem nic o tom, že by snad vlastník
majetku – majitel bytu – musel preventivně žádat o povolení výkonu
svých majetkových práv někoho cizího, a to jen na základě toho, že se
sousedovi preventivně nelíbí, jestli nájemník má šikmé oči, tmavší
kůži, nebo zelená tykadla. Takový zákon je jednoduše a prostě
neslučitelný s právním a svobodným státem.

Zadruhé: Paní Marksová taktéž vykazuje velice omezený mezinárodní
rozhled. Tvrdí totiž, že podobně to funguje již v zahraničí, a jako
příklad uvádí Švýcarsko. To se ovšem hluboce mýlí. Nejen ve Švýcarsku,
ale třeba i v USA sice existuje možnost, že se majitel bytu musí ptát na
dovolení pronajmout svůj majetek sousedů, ale jde o diametrálně jinou
situaci: Totiž jde o společenství, vlastně jakýsi „klub“ vlastníků,
který byl dopředu založen se stanovami obsahujícími toto pravidlo. A
každý, kdo do „klubu“ následně vstoupil, musel předem se stanovami
souhlasit. Dopředu se tedy dobrovolně části svých majetkových práv vzdal.
Je zcela nemyslitelné, aby něco podobného zakotvoval zákon – troufám si
odhadovat, že takový pokus by třeba v případě USA vyvolal malou revoluci.

Zatřetí je doslova kuriózní, jak v případě veřejně činných osob u
nás kolísáme z extrému do extrému. Svědčí to jen o jediném: o
naprostém diletantství v základním právním povědomí právě u lidí,
kteří by měli být maximálně zorientovaní. Není tomu totiž tak dlouho,
kdy se ochránkyně veřejných práv Šabatová pokusila prostřednictvím
najaté romské provokatérky vynutit normu, podle které nesmí majitel bytu
odmítnout nájemníka „jen“ proto, že se mu z nějakého důvodu nelíbí
– třeba podle rasového klíče. . (Následně soud naštěstí zcela logicky
rozhodnul, že takový přístup není možný.) A dnes paní ministryně razí
opačný extrém: Jen proto, že se sousedům z nějakého důvodu nájemník
preventivně nelíbí, mohli by omezovat majetková práva… A co si budeme
povídat, je jasné, že tím „nějakým důvodem“ by v 90 procentech
případů byl rasový či národností klíč. A ve zbývajících 10
procentech případů by šlo o čirou šikanu: Sousedka je hubenější než
já, závidím jí, tak jí nedovolím byt pronajímat. Nebo: Soused se na mě
včera kysele podíval, žádný podnájem mu nedovolím. Nebo: To by tak
ještě hrálo, aby si ten parchant odvedle vydělal nějaké peníze, když já
sám jsem nezaměstnaný – žádného nájemníka mu nedovolím.

Kontextová reklama Sklik

Jak vůbec někoho, nota bene z vlády, může napadnout podsouvat lidem
dopředu, preventivně, že nebudou dodržovat pravidla? Říká těm lidem
něco pojem presumpce neviny? Slyšeli někdy něco o nepřijatelnosti
kolektivní viny? Není snad TOHLE ta pravá podstata rasismu? Na jedné straně
se vláda úpěnlivě snaží vymezovat vůči rasismu skrze všechny ty
pofiderní (a ve svém principu zcela kontraproduktivní) organizace typu
HateFree (které by bylo nejlepší zrušit). Na druhé straně jedním dechem
dává člen vlády zelenou tomu, že majitelům bytů omezíme jejich
vlastnická práva jen proto, že jeho sousedé automaticky budou moci zatrhnout
podnájem komukoliv, kdo nebude tu bílý jako sníh, tu neprokáže „správné“
náboženství, tu zase bude mít „moc velkou“ rodinu.

A tak namísto toho, aby paní ministryně sociálních věcí byla šťastná
jako blecha, že někdo je ochoten „sociálně“ slabší lidi ubytovat,
raději takovou „sociální“ pomoc fakticky znemožní a raději požene
stát do toho, aby za daně daňových poplatníků stavěl „sociální“
byty.

Jistou zábavnost v sobě obnáší i fakt, že s tímhle nápadem přišla
ministryně za ČSSD. Skoro se nabízí doporučení, aby si ČSSD nejprve
uklidila ve vlastním domě. Je to totiž právě ČSSD, která tak vehementně
protlačuje inkluzi v základních školách a současně povinný jeden rok
předškolního vzdělávání (ať už si o tom myslíme, co chceme). Sami
poslanci ČSSD vám pochopitelně ve čtyřech očích přiznají, že obojí
bylo do značné míry motivováno začleněním romských a obecně sociálně
slabších dětí do společnosti (ačkoliv nahlas by se to říkat „nemělo“).
A současně z řad ČSSD teď přichází nápad na jasný bič na všechny
národnostní menšiny jedno jaké barvy, který by v podstatě znemožnil
jakékoliv jejich rozumné bydlení.

Možná vám ale pořád vrtá v hlavě, co tedy s lidmi, kteří „dělají v
domě binec, vyhazují odpadky z okna, demolují výtah a jinak nedodržují
pravidla“. Vážně je ale řešení v omezování vlastnických práv…?

Ekonomové dobře znají pojem „ekonomická externalita“. Externalita (nejčastěji
ve spojení negativní externalita) je vedlejší důsledek nějakého
ekonomického jednání, který si ovšem odskáče někdo jiný než původce
takového jednání. Typickou negativní externalitou je třeba znečištění
životního prostředí v důsledku provozování chemické továrny. A
ekonomové také velice dobře vědí, jaký je nejlepší způsob odstranění
takových negativních externalit: Je to do dokonalé a nesmlouvavé
dodržování a vynucování vlastnických práv. Teoreticky řečeno, kdyby
každý majitel domu v okolí továrny podal na továrnu žalobu za
znehodnocenou spodní vodu a současně soudy by fungovaly, velice rychle by si
továrna rozmyslela, jestli se chovat ekologicky, či ne. To je samozřejmě
trochu nadnesený příklad – ale když si jej představíme v malém, funguje
to.

Řešení problémových sousedů je tak prosté, až to jednoho zarazí.
Jmenuje se funkční policie, funkční soudy a důsledné hlídání si
vlastního majetku. Zničený výtah? Zavoláme policii. Police provede
šetření a napaří pokuty. Odpadky z okna na mém trávníku? Opět policie,
další pokuty a důrazná výstraha. Rušení nočního klidu? Je to snadné,
od toho tu je policie. Napotřetí nebude už nájemníkovi domlouvat, nýbrž
jej na základě rychlého rozhodnutí soudu vystěhuje.

Tahle vypadá čisté právní řešení. Kteréžto jest u nás samozřejmě
momentálně nesplnitelným ideálem. Takže se nám případ pro ministryni
sociálních věcí rázem transformuje na případ pro ministra vnitra a
ministra spravedlnosti.

Popravdě – ani mě moc neděsí, že by tenhle paskvil snad mohl projít,
tomu se mi nechce věřit. Mnohem víc mě děsí, že tenhle nápad mnoho
říká o ministryni sociálních věcí – o paní, která u nás chce
zavádět kupříkladu norský model sociálky… Probuďme se včas!

Markéta Šichtařová

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Rasista Klaus. Se švédským novinářem jsme hovořili o mezinárodním “skandálu”,
který způsobil exprezident. No, pevně se tedy držte...

ROZHOVOR Bývalý český prezident Václav Klaus byl oceněn Cenou svobody od
euroskeptické frakce v Evropském parlamentu Aliance za přímou demokracii v
Evropě (ADDE), jejímiž členy jsou například UKIP Nigela Farage, Svobodní
Petra Macha či Švédští demokraté. Galavečer se konal v Grand Hôtel,
nejprestižnějším hotelu ve Stockholmu. To však vyvolalo řadu negativních
reakcí ve Švédsku. Švédský novinář Björn Herstad nám popsal, co se
stalo.

Euroskeptičtí politici včetně Nigela Farage se setkali v hotelu a Václav
Klaus dostal na galavečeru cenu. Ale co se pak tedy stalo?

Ve švédských mainstreamových médiích i mezi švédskými levicovými
aktivisty na sociálních sítích se rozpoutala masivní kritika tohoto
galavečera pořádaného ADDE. Přiměli nějaké další zákazníky hotelu,
aby zrušili své rezervace v hotelu na znamení protestu proti galavečeru.
Obecně tón v médiích byl velice ostrý.

V čem spočívala kritika hotelu? Můžete to rozvést detailněji?

Kritika obviňovala Grand Hôtel, že nehájí správné hodnoty. V tisku
figurovaly headliny jako „Nebezpečné vrcholové setkání rasistů v Grand
Hôtelu“. Koordinované útoky na ratingové weby způsobily, že hodnocení
hotelu spadlo dolů z původní vrcholové pozice. Vysoce profilovaná
sociálnědemokratická členka parlamentu napsala na Twitter: „Jak se tohle s
evropskou nacistickou stranou v Grand Hôtelu k čertu mohlo vůbec stát?“
Jedny noviny popsaly Václava Klause jako „rasistu, homofoba a popírače
globálního oteplování“.

Myslíte si, že od hotelu je tedy očekáváno, že bude mít jistou politickou
pozici a že bude nabízet své služby jen těm, kteří tuto politickou pozici
sdílejí?

Od hotelů a všech dalších společnosti ve Švédsku se očekává, že
vyloučí z poskytování svých služeb všechny osoby a organizace, které
nepodporují současné elity a agendu kulturního marxismu. Je to velmi dobře
propracovaný systém. Pokud se nějaká firma nechová tak, jak chtějí
kulturní marxisté, je pak napadena médii a levičáckými politickými
aktivisty.

A jak na to tedy ten hotel reagoval?

Ta kampaň dotlačila generální ředitelku Grand Hôtelu, jménem Pia Djupmark,
že prohlásila, že se hotel zachoval chybně, že by bývalo lépe, kdyby
kontrakt na galavečer zrušil a že neměl dovolit lidem jako Václav Klaus a
skupině ADDE pobývat v hotelu. Také prohlásila, že od nynějška budou
hotelové pokoje a prostory pronajímat pouze lidem, kteří sdílejí „hodnotový
základ“ hotelu.

Takže...

Takže pokud cestujete do Stockholmu, tak se připravte, že se vás zeptají na
vaše osobní politické názory předtím, než vám dovolí objednat si pokoj
v hotelu...

Björn Herstad je novinář švédsko-norského původu. V minulosti působil ve
straně Křesťanští demokraté, kde byl jedním ze zakladatelů
konzervativní mládežnické platformy Engelbrekt. Dnes je předsedou Dackeho
institutu (dackeinstitutet.se), jehož cílem je vzdělávání a šíření
sociálního učení církve. Žije se svojí manželkou a pěti dětmi ve
Stockholmu.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Merkelová: Ano, mám prázdný dům, ale nedovedu si představit, že bych tam
ubytovala uprchlíky!

Angela Merkelová má rekreační dům v Hohenwalde, během roku většinou
prázdný, ale jak řekla, nedovedu si představit, že bych je ubytovala.
Samozřejmě, že německá kancléřka není jediná, kdo je bohatá a vlastní
více nemovitostí, ale představa, že by ubytovali uprchlíky se jim příčí.

Západní média jsou plná zpráv o návštěvě Angeliny Jolie v uprchlických
táborech v řeckém přístavu Pireus a v Libanonu, kde jsou ubytováni
syrští uprchlíci.

George Clooney se setkal v USA se syrskými uprchlíky. Zde byli oba sledováni
smečkou fotografů, takže fotografie se rozletěly po celém světě. Známý
herec je zároveň zvláštním vyslanec OSN pro uprchlíky UNHCR a panenky NWO.

Miliony Syšanů byli nuceni opustit své domovy. Angelina Jolie obviňuje
Evropany, " Je to nechutné, jak se může utopit tisíce uprchlíků na prahu
nejbohatšího světového kontinentu."

I když oba herci projevují okázale vážné znepokojení nad osudem Syřanů,
ve svém soukromí nenabízejí uprchlíkům žádnou pomoc.

Dohromady mají osm obrovských pozemků a nemovitostí na celém světě, ale v
žádném z těchto domů nesídlí syrská rodina. Raději nechávají
nemovitost prázdné, ačkoli mohou současně obývat pouze jednu nemovitost.

Amal, manželka George Clooneyho je právničkou v oblasti lidských práv,
společně mají pět domů, zatímco Angelina Jolie a její manžel Bratt Pitt
vlastní tři.

Clooneyovi mají dvě obrovské vily v Laglio u jezera Como v Itálii, zámek v
Berkshire v Anglii, vilu na pláži Cabo v Mexiku a dům v Los Angeles.

Kontextová reklama Sklik

Angelina Jolie a Pitt vlastní celý hrad v Brignoles v Provence v jižní
Francii. Obrovská nemovitost, která byla postavena v 19. století, je vybavena
dvěma bazény, kaplí, rybníkem a 35 prostornými pokoji. Pak mají vilu v New
Orleans a dům v Los Feliz v Kalifornii.

Ale žádná z osmi nemovitostí nehostí jediného syrského uprchlíka.

Dalo by se předpokládat, že když už se oba páry předvádějí jako
lidumilové, takže se podělí s někým alespoň o jednu z mnoha místností i
kdyby to měla být jenom mediální show. Clooney raději nyní pronajímá
svou vilu za 14.000 liber měsíčně.

Bob Geldorf, průměrný zpěvák a samozvaný Benefitz Organizér s
socio-politickou angažovaností, vyjádřil svou nespokojenost s uprchlickou
krizí a migranty v Evropě. Loni v září oznámil v britských médií, že
by jako dobrý vzor vzal čtyři syrské rodiny do svého domu v Kentu a do
svého luxusního bytu v Londýně, ale nic z toho se až do dnešního dne se
nestalo.

Německo má rovněž svého pokrytce Till Schweigera. On se také veřejně
zavázal k pomoci uprchlíkům. Při návštěvě uprchlického tábora také
říkal, že jako herec je neustále na cestách a nikdy není doma...

Zdroj: pz.cz, alles-schallundrauch.com

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Pravda zazněla paradoxně v americkém dokumentu z roku 1943, proč elity
chtějí Rusko. Američané odpovídají...

Za dobu, kdy padl komunismus a rozpadl se SSSR, jsme svědky jedné
nejpodstatnější události – zatímco Varšavská smlouva dávno neexistuje,
základen NATO přibývá. A nějakou „náhodou“ všude tam, odkud Rusko
odešlo, tedy směrem k ruským hranicím. A děje se tak sametovým způsobem
– příští země základen NATO se nejdříve stane členem EU a vzápětí
musí na svém území mít ochranu před „ruskou expanzí…“

Rusko už je základnami NATO ze všech stran doslova obklíčeno a když měla
na řadu přijít i Ukrajina a přes ní především Krym, konečně Rusko
řeklo „dost“. První „dost“ sice řeklo už přes Gruzii a Čečensko a
Moldávii, ale až po Majdanu a Krymu je z něj naplno činěn agresor a je na
něj tlačeno tu přes sankce, tu cenami ropy a ropovody, největší boj je
však rozehrán na poli, které se jmenuje propagační válka.

Ta zahrnuje především přepisování ruských dějin tak, aby ve výsledku
Rusko vyznělo jako věčný agresor s tím, že na světě nebude dobře, dokud
se nezbaví Ruska. O to více Rusko ve svém národu probouzí vlastenectví,
protože v ruské historii to vždy byla největší síla, na kterou se mohlo
spolehnout, aby nebylo vymazáno ze zeměkoule. Proto Rusko tolik oživuje svou
a spolu s tím i slovanskou minulost (Putin odhaluje historii Ruska).

Ale vše, čím se Rusko opětovně pouze brání, je nazýváno „ruskou
propagandou“. A stejně tak každý, kdo vidí, že rozpínavým agresorem je
ve skutečnosti opět Západ, je pouze šiřitelem „ruské propagandy“.

Vkládám dnes dokument, který by i těm největším slepcům mohl otevřít
oči. Je to americký dokument z roku 1943, který vzdává hold ruskému lidu a
sovětské armádě. Ač jeho hlavním mottem je úloha Ruska v boji proti
Hitlerovi, zaznívají v něm i skutečné pravdy o historii Ruska. V překladu
cituji úvod:

Tak, jako touha po moci, uvádějící do pohybu naše nepřátelé, pramení z
jejich minulosti, tak se z historických tradic rodí i nezkrotná vůle po
svobodě našich spojenců. Abychom pochopili jejich nesmrtelný boj, musíme
znát a chápat minulost, která jej vytvořila.

Ve filmu se proto hojně využívá záběrů, které ilustrují historické
pozadí. Ostatní filmové materiály byly získány z filmových týdeníků, z
filmů OSN (pozn.: Ligy národů?) a z ukořistěných materiálů nepřítele.
Všechny mapy a diagramy připravilo Ministerstvo války.

Proč bojujeme – Bitva o Sovětský svaz, film pátý, část první. Produkce
– Ministerstvo války, Divize pro zvláštní služby a armádní síly. „Historie
nezná větší ukázku statečnosti, než jakou předvedl lid sovětského
Ruska.“ – Henry L. Stimson, ministr války

„My i všichni naši spojenci si uvědomujeme, že máme navěky dluh armádě
a lidu Sovětského svazu“ – Frank Knocks, tajemník vojenského
námořnictva

„Udatnost a agresivní bojový duch ruských vojáků vyžadují obdiv
americké armády“ – George C. Marshall, náčelník štábu armády USA

„Připojuji se… k obdivu historické obrany Sovětského svazu“ – Ernest
J. King, vrchní velitel flotily Spojených států „Rozsah a velkolepost
ruského výkonu z něj činí největší vojenský úspěch v historii“ –
generál Douglas MacArthur, velitel oblasti jihozápadního Tichomoří

V dalším upozorňuji na tyto časy:

02:40 – rok 1242, Řád německých rytířů obsadil ruské město Pskov a
hrozil zotročením všech obyvatel, Alexandr Něvský „Kdo k nám přijde s
mečem, mečem zahyne“

04:40 – rok 1704, Rusko napadeno Švédy, pod vedením Petra Velikého po
pěti letech bojů opět vítězí

05:18 – rok 1812 a Napoleon

05:50 – rok 1914 – další německá armáda v Rusku, k tomu antiruské
síly ve vlastní zemi Proč jsou podnikány věčné boje o dobytí Ruska?
Odpověď je v čase

06:50 – ruské přírodní bohatství! V dalším dokument popisuje, jak i za
pokusem Hitlera stálo právě přírodní bohatství Ruska a následně
popisuje, jak ruský lid opět nepodlehl. Každý soudný člověk si doplní,
že i dnes jde jen a jen o totéž a že ruské přírodní bohatství je tím
pravým důvodem, proč Rusko nemá klid a že to je pravý důvod, proč je z
Ruska i dnes činěn agresor!

A proč je jeho historie překreslována tak, aby tomu každý uvěřil.
Vložený dokument snad všem otevře oči – nejen tím, že je z roku 1943,
ale především tím, že je americký. Věřím, že jsou to dostatečné
argumenty k tomu, aby nebyl považován za součást současné ruské
propagandy!

Zdroj: aeronet.cz

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Toustovače proti sušičkám: Times se vysmály „antiruské hysterii“ na
Západě

Autor z britských novin Times Patrick Kidd se vysmál hysterii na Západě
ohledně hakerských útoků, které údajně organizuje Rusko.

Před časem ministr financí Velké Británie Philip Hammond prohlásil, že
Británie vyčlení 1,9 miliard liber na zesílení kybernetické obrany před "nepřátelskými
zahraničními hráči". Ačkoliv úředník neuvedl přímo Rusko, „zřejmě
z obavy, že ho odposlouchávají," bylo jasné, že má na mysli právě tuto
zemi, uvádí Kidd.

„Rusko (promiňte — zahraniční hráči) na nás útočí prostřednictvím
„internetových věcí," píše autor. Například Moskva může uspořádat
hackerský útok na britské ledničky, aby zbořili Centrum vládního spojení,
nebo objednat internetem tolik salátu, že ho Angličané nikdy nedokáží
sníst," ironizuje Kidd.

„Hysterie kvůli ruským hackerům" začala v USA. Americká vláda začátkem
října obvinila Rusko z útoků na počítačové systémy Demokratické strany.
V samotné Demokratické straně prohlásili, že se Moskva údajně pokoušela
ovlivnit výsledky voleb. Žádné důkazy těchto tvrzení americké úřady
nepředložily.

Ruský prezident Vladimir Putin prohlásil, že ve zveřejněných údajích
není nic, co by mohlo zajímat Rusko, a hysterie se stupňuje proto, aby byla
odpoutána pozornost od obsahu dokumentů.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Nasranej track nestačí. Rapper promluvil o manifestu nejen proti Zemanovi

Rappeři pod labelem BiggBoss nedávno sepsali manifest, ve kterém odsoudili
současnou veřejnou diskuzi v České republice a chování a postoje
prezidenta Miloše Zemana. Vladimír 518, jeden z iniciátorů manifestu,
následně poskytl rozhovor časopisu Reflex.

Hudebníci se začali projevovat ve veřejném prostoru. Podle rappera Vladimira
518 to neznamená, že by nějak vyměkli, jen zkrátka je na čase, aby někdo
řekl svůj názor. „Jasně, mohli jsme natočit nasranej track, ale nakonec
jsme si říkali, že je třeba udělat něco jiného. Něco, co se dostane mimo
hranice komunity,“ vysvětluje rapper, proč zvolili protest formou manifestu.

„Chtěli jsme, aby tohle vyšlo z ghetta ven. A proto jsme chtěli sepsat
vlastně uměřený text, který nebude emoce dál jitřit, ale bude situaci
naopak vracet na zem – aby lidé nešíleli a nenásledovali radikální a
jednoduché řešení,“ tvrdí Vladimir 518 a dodává, že poslední dobou se
stále více zajímá o aktuální dění.

Samozřejmě i psaný manifest vyvolal mnoho negativních reakcí a to i od
fanoušků. „Každé podobné prohlášení v sobě má kus sociálního
rizika,“ přiznává Vladimir a dodává, že tentokrát chtěli jasně
oddělit zábavu a sdělení. Počítal však s tím, že někteří lidé
nebudou s manifestem souhlasit. „Takže ano, je jasné, že jsme nějaké lidi
nasrali.“

V manifestu je jménem zmíněn pouze prezident republiky Miloš Zeman. Ten je
podle rapperů jedno velké zklamání za druhým. „Zeman ve společnosti
podporuje to nízké, místo aby národ vedl a někam povznášel. Mnoho
generací před námi bojovalo s vidinou toho, aby jejich děti měly vlastní
stát, vlastní jazyk, svobodu slova, pohybu, vyznání a tak dále,“ říká
Vladimir a dodává, že „my jsme ty děti“, za které naši předci
bojovali. A nyní je na čase jim vzdát hold a nebrat výsledky jejich snah
jako samozřejmost.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Skandální dění ve Francii: Ze sochy papeže Jana Pavla II. chtějí
odstranit kříž

Mezi Francií a Polskem došlo k tvrdému střetu kvůli soše papeže Jana
Pavla II. v Bretani. Papež držel v rukou křesťanský kříž a francouzské
úřady ho nechaly odstranit. Dovolávaly se přitom zákona z roku 1905, který
z Francie udělal přísně sekulární stát. Polská vláda proti počínání
francouzských úřadů důrazně protestovala. Informoval o tom server
britského konzervativního deníku The Telegraph.

Mezi Polskem a Francií to vře. Důvodem svárů je mimo jiné i socha
polského papeže Jana Pavla II., která stála ve francouzské Bretani, ve
městě Ploërmel. Svatý otec držel kříž, a to je podle francouzských
úřadů nepřijatelné. Socha prý klidně může zůstat stát, ale kříž
musí zmizet, protože porušuje zásadu přísného sekularismu ve veřejném
prostoru, který byl ve Francii schválen v roce 1905.

Všechno ale může dopadnout ještě jinak. Pokud město prodá pozemek, na
němž socha stojí, soukromému vlastníkovi, zákon z roku 1905 už se na
sochu Jana Pavla II. vztahovat nebude a křesťanský kříž bude moct zůstat
v rukou duchovního titána.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
WP: NATO a EU mohou přivést dvě tři „špatná rozhodnutí“ ke krachu

Západ se v současné době nachází pouhých několik kroků od rozpadu NATO,
Evropské unie a „soudobého liberálního světového řádu“, píše
novinářka a spisovatelka Anne Applebaumová v článku v listě The Washington
Post pod názvem Cožpak je to konec Západu v té podobě, v jaké ho známe?

Podle slov novinářky neprožívala za celou dobu své dospělosti žádné
dramatičtější události něž ty, které se odehrávají na západě v
současné době.

„Jejich konflikty nestojí za to, aby za ně své životy obětovali
Američané. Odchod z Evropy umožní této zemi (USA) ušetřit miliony dolarů",
cituje Trumpa novinářka. Zmiňuje se i o jeho ochotě přistoupit na kontakty
s Ruskem a budovat „vynikající vztahy" s Putinem.

Trump neprojevuje jen prostě nezájem o ty aliance, v nichž se nyní USA
nacházejí, nedokáže je ani zachovat, soudí Applebaumová.

K tomu okamžiku, kdy budou zřejmě sliby Le Penové realizovány, bude se už
zřejmě Velká Británie nacházet v půli cesty k odchodu z Evropské unie.
Jestliže v červnovém referendu většina Britů tuto variantu podpoří, pak
jsou jakékoli prognózy týkající se budoucnosti nesmyslné, soudí
Applebaumová.

Zřejmě pak budou chtít podobná referenda uspořádat i další země
Evropské unie. A není těžké představit si i to, že po odchodu z EU bude
chtít Velká Británie vystoupit i z NATO, zdůrazňuje Applebaumová.

„A co bude dál? Bez Francie přestane jednotný evropský trh existovat. Bez
Velké Británie si můžeme jen těžko představit, že bude mít dlouhé
trvání i NATO", píše americká novinářka a dodává, že litovat toho ale
„nebudou všichni".

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Číňan, který rozhodl vymazat iCloud, byl vydírán v Apple

Uživatel aplikace Apple iCloud z ČLR se rozhodl vzdát se služeb firmy,
která mu sdělila, že předává údaje čínské společnosti. Zavolal na
linku technické podpory a neočekávaně narazil na hrozby a vydírání,
sděluje URA.ru.

Místo vyřízení žádosti ho zaměstnanec Apple začal přemlouvat, aby
nevymazával profil. Pán ovšem trval na svém a představitel technické
podpory ho požádal o osobní údaje profilu. Když dostal to, co chtěl,
přihlásil se a vyhrožoval, že zveřejní osobní údaje na internetu, pokud
uživatel nesplní požadavky.

Při setkání s takovým vydíráním Číňan ukončil rozhovor a obrátil se
se stížností na Apple. Ani po několika dnech však zaměstnanci Apple
nedokázali vysvětlit, zda jejich pracovník plnil příkazy firmy nebo to byla
jeho osobní iniciativa.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Moskva připustila apokalyptický scénář na Korejském poloostrově

Dnes existuje scénář apokalyptického rozvoje událostí na Korejském
poloostrově, Rusko počítá s tím, že se nestane, oznámil náměstek
ruského ministra zahraničí Igor Morgulov.

„Bohužel musím říci, že existuje apokalyptická varianta rozvoje
událostí v tomto regionu, velmi doufám, že má regionální společnost
dostatek zdravého rozum, aby se tento negativní scénář nerealizoval," řekl,
když vystupoval na schůzi klubu Valdaj v Soulu.

Morgulov vyzval Washington a Pchjongjang, aby „vydechly", uklidnily se a
začala jednání.

„Kdyby se Pchjongjangem poslední dva měsíce demonstrovaná zdrženlivost a
od 15. září neprovádění testovacích startů ze strany Pchjongjangu se
setkalo s náležitými odpovídajícími kroky ze strany USA a jejich spojenců,
tak by bylo možné přejít k realizaci druhé etapy naší (s Čínou)
dopravní mapy, konkrétně začít přímá americko-severokorejská jednání,"
řekl diplomat a dodal, že možným tématem jednání by se mohlo stát
projednávání principů světové existence.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Ekonom Pikora sdělil informací, která řadu dnešních pokrokových
liberálů překvapí: Většina lidí se dělí na muže a ženy

Ekonom Vladimír Pikora přispěl svým komentářem na serveru Reflex.cz. „Je
to překvapivé, ale většina lidí se dělí na muže a ženy,“ podotkl.

Úvodem si Pikora všímá slov německého módního návrháře Karla
Lagerfelda, který minulý týden zkritizoval proimigrační politiku německé
kancléřky Angely Merkelové, když prohlásil, že není možné zabít
miliony Židů a pak do země na jejich místo přivést miliony jejich
nejhorších nepřátel. „Jakkoli tyto události od sebe dělí desítky let,“
podotkl Lagerfeld. „Ihned byla podána trestní oznámení. A kritika nabrala
nevídané rozměry. Mezi těmi, kteří Lagerfelda kritizovali, byl
pochopitelně i módní průmysl. Mně to ale nedalo. Možná jsem coby analytik
přehnaně posedlý snahou přijít věcem na kloub, nicméně položil jsem si
otázku, zda šlo skutečně jen o kritiku vítačů imigrantů, nebo o
konkurenční boj. Jen co jsem se v tom začal trochu víc šťourat, mělo se
ukázat, že to vlastně vůbec není jednoduché odlišit,“ poznamenal Pikora.
A konstatuje, že Lagerfeld se vždy vyznačoval tím, že jeho modelky byly tak
trochu ženské-mužatky. „Jenže zatímco Lagerfeld je léta stejný, módní
průmysl se mění. Většina návrhářů zcela opustila ženské křivky. A
tak se v porovnání s nimi i minimalistický Lagerfeld bez jakékoli změny
svého stylu najednou stal ultrasexy a ženský,“ zmínil Pikora se slovy, že
módní průmysl už nějaký čas není o krásných sexy ženách. Původní
text ZDE.

„Zcela vážně se objevují studie o tom, že máme nikoli dvě, ale hned 25
pohlaví. Vážně. Děti v Británii dostaly dotazník, v němž se měly
identifikovat s jedním z 25 genderů. A došlo to tak daleko, že některé
státy již legalizují třetí pohlaví, což je jen předstupeň k legalizaci
dalších,“ dodal Pikora. Podle jeho slov, když si uvědomíme prudkou
proměnu módního světa, kritika Lagerfelda, jenž nejde s proudem a jehož
modelky stále víceméně vypadají jako ženy, dostává jiné obrysy. „Možná
nejde jen o imigranty, ale vše zapadá do kontextu tiché revoluce v módním
průmyslu, jež se dříve či později promítne do celé evropské
společnosti. Lidé samozřejmě mají sklon napodobovat módní časopisy. To
je ostatně také důvod, proč si je kupují. Je tak jen otázkou času, kdy
kult zdaleka ne jen bezpohlavnosti přejde do ulic,“ sdělil český ekonom.
„Kritika prostořekého Lagerfelda a jeho názorů tak pro mě není jen
kritikou jeho protiimigračního názoru. Myslím, že na Lagerfelda prostě
obecně mají spadeno také všichni ti, jimž nějak záhadně začalo vadit,
že drtivá většina lidí na planetě se stále ještě dělí na muže a
ženy,“ uzavřel Pikora.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
"Nejznámější celník" Šlachta vypovídal před poslanci. Bylo to prý
hodně dusné, řádil i na tiskovce

Další jednání poslanecké vyšetřovací komise k reorganizaci policie,
která ve středu vyslechla již podruhé bývalého šéfa protimafiánského
útvaru a hlavního kritika změn ve sboru Roberta Šlachtu, provázelo značné
dusno. Píše o tom dnešní Právo.

„Odcházím mírně rozladěn, některé dotazy některých poslanců byly
osobního rázu,“ tak podle Práva komentoval svůj výslech plukovník,
který po odchodu od policie nedávno nastoupil do vedení Celní správy.

Řada otázek prý nesouvisela s reformou policie, ale s tím, „kdy a kde co
řekl“.

Šlachta poslancům rovněž navrhl další svědky, dorazit by podle něj měli
jeho někdejší podřízení, kteří stejně jako on odcházejí od policie,
aby vysvětlili, proč už nechtějí u policie pracovat.

Jak list dále píše, šéf komise Pavel Blažek (ODS), který Šlachtu
označil za nejznámějšího celníka, se ale na příval dalších svědectví
příliš netvářil. Řekl, že o návrhu musí teprve poslanci rozhodnout. „Procesní
ekonomie nám velí nepřehánět to,“ cituje Právo Blažkova slova.

Šlachta také, jak dále list píše, nevěřícně kroutil hlavou nad tím,
že komise dříve vyslechla někdejšího ministra vnitra Martina Pecinu a
exšéfa Generální inspekce bezpečnostních sborů (GIBS) Ivana Bílka.

Oba totiž komisi řekli, že se o reformě policie mluvilo ve vedení sboru
již v minulosti a nebyla to akce vzniklá narychlo letos, jak tvrdí kritici
reorganizace, podle kterých bylo účelem změny sesadit právě Šlachtu.

Tvrzení Peciny a Bílka plukovník Šlachta zpochybnil, píše list. „Informace,
které byly v médiích od některých lidí, nejsou pravdivé a nesouhlasím s
nimi. Plně si stojím za prací ÚOOZ a za lidmi, kteří tam pracovali,“
cituje deník Šlachtova slova.

Šlachta tak reagoval na spekulace o tom, že za jeho působení postupoval
útvar v některých případech v rozporu se zákonem.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Filipínský prezident o vztazích s USA: nemám rád, když mi velí

Filipínský prezident Rogrigo Duterte, když komentoval svá otevřená
vyjádření na adresu Baracka Obamy, prohlásil, že nemá rád, když mu
někdo velí.

„Pokud by přede mnou nyní seděl Američan, já bych mu řekl: Vy chcete,
abych vám děkoval za okupaci mojí země? Vy jste užívali dary této země
po 50 let. Dali jste nám nezávislost. Je mi líto, že předchozí prezidenti
se klonili Američanů a plnili vše, co řeknou. Já ale takový nejsem,
protože já si dobře pamatuji historii a do dneška cítím tu bolest," řekl
filipínský prezident v rozhovoru pro RT.

Filipínský prezident konkrétně požadoval od USA, aby jeho zemi
nepovažovaly za „pejska na vodítku" a prohlásil, že Washington může
zapomenout na Dohodu o rozšíření spolupráce ve sféře obrany. Kromě toho
Duterte hovořil o tom, že pro Filipíny přišel čas „dát Americe sbohem".

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Teroristé se hrůzou začali modlit. Tereza Spencerová informovaně vykládá,
co teď Donald J. Trump udělá se světem

OKNO DO SVĚTA TEREZY SPENCEROVÉ Asada zrovna nemusí, ale když bojuje proti
teroristům, tak je vlastně OK. Ukrajinci potěšeni nebudou a zdá se, že
krysy opouštějí loď. O roli světového četníka již nestojí, může
vytvořit zcela nový svět. Podporuje ho prezident Egypta, hrozné věci naopak
čekají elity Evropské unie, které nepochopily, že končí. Tak odhaduje
nejbližší budoucnost po zvolení Donalda J. Trumpa prezidentem USA editorka
Literárních novin a analytička Tereza Spencerová. Ta se v rámci svého
pravidelného shrnutí týdenních událostí na ParlamentníchListech.cz též
hlasitě vysmála spolku Evropské hodnoty.

Tak tedy, co se to, proboha, stalo? Jak je možné, že Donald Trump vyhrál?
Navzdory všem médiím, průzkumným agenturám, celebritám, „osobnostem“,
akademikům, velkým sponzorům... Něco se pokazilo, nebo to zkrátka tito
pánové již nedrží v ruce a moc „elit“ je ve skutečnosti papírový
drak? V USA, ale i v Evropě?

Však víte, že jsem byla přesvědčená, že zvítězí Hillary Clintonová.
Ne proto, že by byla lepší kandidátkou, ale protože byla establishmentem,
stovkami milionů dolarů, médii i propagandou k vítězství jednoznačně „odsouzena“.
Při pohledu na tu sílu jsem nevěřila, že by mohla prohrát. Ale stalo se.
Značné množství lidí už mělo dost sociální nerovnosti, politické
korektnosti, která omezuje svobodu slova a svým způsobem zamlžuje realitu,
globalizace, na níž štědře vydělává pár lidí, zatímco většina
zůstává bez práce, a nad tím vším hlavně udržování politiky, která
to vše jen petrifikovala. Trumpa, který miluje filmy, za nejlepšího herce
prý považuje Clinta Eastwooda a podle všeho se přinejmenším některé jeho
tvrďácké role snaží – ať už vědomě nebo ne -- předvádět i v
realitě, přitom nevolili jen rasisté, jak se snažila podsouvat protistrana,
protože si u černochů nebo Hispánců vedl lépe, než jeho „politicky
korektní“ republikánský kolega Mitt Romney. Zdá se, že v jeho řeči o
nutnosti změn uvěřili hlavně „zapomenutí“ dělníci a pracující. V
souběžných referendech ve čtyřech státech voliči odhlasovali i
navýšení minimálních mezd…

Výsledek voleb současně značí, že silně přeceňujeme význam
mainstreamových médií, která pro obyčejné lidi nepředstavují takovou
autoritu, jakou by chtěla být, a možná dokonce pro protežované politiky
nebo politiku působí jako jakýsi „polibek smrti“. A něco podobného
platí i pro různé aktivistické spolky, think-tanky nebo mediální „expertní
mluvící hlavy“, které si žijí v jakémsi svém světě vlastní pravdy,
zcela mimo svět skutečný, přičemž platí, že sice chtějí vytvářet
vlastní realitu pro všechny, ale spoustu lidí žijících ve skutečném
světě nezajímají. Co budou ona média, zástupy konkrétních novinářů,
komentátorů, propagandistů, aktivistů, zkrátka lidí, kteří z Trumpa
udělali „Putinova agenta“, dělat teď? Omluví se? Spáchají čestně
harakiri? Nebo pojedou dál, jako by se nechumelilo, a jen si k výpadům proti
Rusku a Číně přiberou ještě Bílý dům a začnou obhajovat právo na
svržení demokraticky zvoleného prezidenta nejen tady u nás, ale i v Americe?
A když k tomu přidají ještě Orbána, Wilderse, Le Penovou a další,
promění si „svou realitu“ v totální blázinec obklíčený hrozbami snad
ze všech stran… Jak dlouho s tím mohou asi tak vydržet?

Pro značnou část politického establishmentu je Trumpovo zvolení tvrdou
ranou, ale nemyslím si, že moc „elit“ už je jen jakýmsi papírovým
drakem, jak říkáte. Přeskupí se, vymyslí nějakou novou agendu, a zase to
rozjedou, přinejmenším do posledního sorosovského dolaru. Nicméně, po
Brexitu je to už druhý příklad, kdy voliči přehlasovali establishmentem
předkreslenou linii. Aniž bych propadala nějakému nadšení z toho, že byl
zvolen jeden ze dvou neuvěřitelných kandidátů, je pro mě Trumpovo
vítězství příjemným překvapením. Mám na mysli skutečnost, že „to
jde“. Na stará kolena snad začnu věřit, že demokracie coby „vůle lidu“
tváří v tvář oligarchii a korporacím ještě pořád může fungovat.

Co se teď pro svět změní? Někteří hlásí, že teď se určitě Trump
domluví s Ruskem a Čínou. Jiní ovšem upozorňují, že nastupující
viceprezident Mike Pence má vůči Rusku mnohem drsnější postoje, než sama
Clintonová. Navíc Trumpa podporuje přes 200 generálů a admirálů, kteří
asi holubičí povahu mít nebudou. Bushovi jestřábi jsou zpět, zaznívá
dokonce. Do jaké míry je tedy naivní myslet si, že vztahy USA s Ruskem teď
budou lepší? Na druhou stranu také zaznívá, že Trump se soustředí na
domácí záležitosti a na roli „světového policajta“ se vykašle... Tak
tedy jak?

Z pohledu mezinárodní politiky američtí voliči, obecně vzato,
upřednostnili odchod z globální arény, hlasovali pro záchranu toho, co jim
ještě doma zbývá, před politikou globální dominance. A pokud nový
prezident tento slíbený trend udrží, tak jsme svědky začátku konce
unipolárního světa. Je to důležité v době, kdy se oddíly NATO hromadí
na ruské hranici a teoretická „ruská hrozba“ se stala součástí
každodenního slovníku a myšlení. A je to hodně důležité pro nás,
kteří žijeme vlastně jen kousek vzdušnou čarou od míst, kde konflikt s
Ruskem mohl propuknout. Čili, veleopatrně bych si tipla, že třetí světová
válka snad může být na nějaký čas zažehnána. Současně ale platí, že
– bez ohledu na Trumpovy sliby ohledně proměny americké ekonomiky – bude
zbrojní průmysl ještě dlouho páteří tamní produkce, takže vývoz válek
a zabíjení nejspíš hned tak neskončí.

Nicméně, předpokládaný ústup Spojených států z pozice „světového
četníka“ přichází v době, kdy neexistuje žádná jiná síla, která by
vzniklé vakuum mohla vyplnit. Proto je pravděpodobné, že do prostoru by
mohla vstoupit regionální uskupení typu Šanghajské organizace pro
spolupráci, BRICS, ASEAN, GCC a v neposlední řadě i Evropská unie. Tedy,
pokud se pokračujícím tlakem na prohloubení integrace naopak nehodlá
rozsypat. Svět by mohl být skutečně multipolární, tedy fakticky zcela
nový, a „zdravá“ EU by v něm mohla hrát zajímavou roli.

Máte ale pravdu, že s Trumpem, který se zdá být až superpragmatický a
ochotný se všemi státy řešit problémy jednáním, vystoupala k moci
spousta radikálů, a teprve uvidíme, co všechno to konkrétně bude znamenat,
nemluvě o jasné republikánské dominanci v Senátu a Sněmovně
reprezentantů, odkud by mohly začít padat opravdu šílené nápady.

A propos, velmi, velmi nešťastní jsou strůjci „boje proti ruské
propagandě“. Prý Putin zmanipuloval volby v USA, prý USA nebudou mít
zájem uvědoměle bránit nešťastnou Evropu před ruským vlivem a co je
nejhorší, Trumpova administrativa nebude chtít pomáhat Ukrajině a
připustí ohrožení jak Ukrajiny, tak Pobaltí. Jakub Janda běduje, že teď
bude mít Putin chuť je okupovat. Mají chlapci důvod být tak smutní?

Na Evropských hodnotách obdivuji jejich výdrž – už pár let každým dnem
očekávají ruskou agresi tam či onde a ono pořád nic. Dokonce už i
Jehovisti dávno zrušili čekání na konkrétní soudný den, ale EH
nepolevují. Podle mého by měli být obecně frustrovaní především z toho,
že Putin neútočí, a ne že mu to teď Trump jakoby usnadní, protože na
faktu neútočení se tím vlastně nic nemění.

To ukrajinské vedení má na skutečné obavy právo, protože „novému“
Washingtonu nevěří – Trump prý před časem dokonce prohlásil, že Krym
je ruský, nebo tak něco neslýchaného. Ukrajinští oligarchové přitom
nastrkali do Clintonovic nadace víc miliard než saúdští monarchové, a
zbytečně. Pochybuji totiž, že to jsou peníze vratné.

Nevím, jestli kdo – a pokud vůbec – převezme úlohu Joe Bidena coby
hlavního mentora „kyjevských“, ale zdá se, že časy přísunu miliard
výměnou za pouhá plamenná protiruská prohlášení pomalu končí. Nevím,
do jaké míry je jen shodou náhod, že se své funkce gubernátora Oděsy
aktuálně vzdal importovaný bývalý gruzínský prezident Michail Saakašvili,
který se nikdy netajil skvělými vazbami na americký establishment, ale
dělá to dojem krys, které opouštějí potápějící se loď. Tož uvidíme,
ale v každém případě platí, že přežití/nepřežití Ukrajiny nyní
ještě větší vahou dopadne na kapsy evropských daňových poplatníků.
Jupí!

Mimochodem, na Ukrajině teď zvažují nápad, že by občanům Ruska umožnili
vstup na své území jen za podmínky, že hned na hranici a pěkně na kameru
poplivou Putina. To je fakt ale parta zoufalců!

Blízký východ a Afrika. Zničená Sýrie, zničený Irák, nestabilní
Saúdská Arábie, rozložená Libye, zdevastovaný Afghánistán. Co s těmito
důsledky minulé politiky bude chtít Trump dělat? A co Írán, když dohodu s
ním označil opakovaně za příšernou? A pak tu máme Turecko, které dříve
spoléhalo na totální zastání USA, ale nyní se neštítí přichylovat se k
Putinovi.

Nevím, co bude Trump dělat s důsledky dosavadní americké politiky na
Blízkém východě, ale z jeho dosavadních vyjádření – namátkou –
vyplývá, že si hodně považuje egyptského prezidenta Sísího, který mu
včera také gratuloval jako vůbec první z celého Blízkého východu,. že
se mu nelíbí mírová smlouva s Íránem, ale nechápu přesně proč, že
Saúdskou Arábii nepovažuje za neocenitelný pilíř americké regionální
politiky, jako spíš jen za „balík peněz“, že stojí na straně Izraele
proti Palestincům, nebo že Asada sice nemá rád, ale protože bojuje proti
terorismu, tak je vlastně dobrý. Jinými slovy, zatímco v Damašku včera
bouchalo šampaňské, teroristi z al-Káidy ve východním Aleppu se nejspíš
hromadně a hekticky vrhli na modlení. Když se hlavní ochránci „umírněných
rebelů“ ztrácejí z obzoru, nic jiného už jim vlastně ani nezbývá.

Trump před časem Blízký východ označil za „jeden velký zmatek“, do
něhož by se USA raději vůbec neměly míchat. Po dekádách amerických
válek a udržování různých diktatur to může být pro občany mnoha
blízkovýchodních zemí vítaná změna. A nejen pro ně, koneckonců. Méně
destrukce, více radosti ze života – a méně potřeby migrovat. Třeba do
Evropy.

Uvolňuje se tím alespoň teoreticky větší prostor pro ostatní,
především pak pro Rusko, a jsme znovu u multipolárního světa – Trump je
ochotný s Putinem jednat jako rovný s rovným, Putin chce dialog „s
respektem, i přes případné nesouhlasy“ a dosáhnout sdílené
odpovědnosti za Blízký východ, protože předpokládá, že by se tím do
budoucna eliminovala mnohá rizika. Tím spíš za situace, kdy Rusko na
převzetí americké „dohlížitelské“ role nad Blízkým východem nemá
kapacity. Uvidíme. Hodně bude záležet na tom, do jaké míry Trump myslel
své řeči vážně, a pokud ano, zda se mu podaří „zlomit“ mechanismy
nastavené po dekády jedním směrem. Tedy, zda bude s to udělat v americké
zahraniční politice „revoluci“, nebo zda to ve finále neskončí jako s
tím neustále zavíraným Guantánamem.

V televizi nám defiluje celá řada zdrchaných obličejů evropských
politiků. Angela Merkelová je zděšena, zástupci EU vypadají na umření,
generální tajemník NATO je také poněkud neklidný. Uvědomily si
západoevropské elity, že potopa dosáhla až k nim a že „extremisté“
mohou zvítězit? Jak nyní predikujete výsledky voleb ve Francii a v Německu?
Co by nyní měla udělat Evropská unie, co ve skutečnosti v reakci na volby v
USA udělá?

Je příznačné, že většina evropských politiků běduje, že „nás“
Trumpův Washington nechá na holičkách. Dlouho byli zvyklí přijímat
rozkazy, skrývat se Americe za zády a nechodit na trh s vlastní kůží, a
teď se zdají být ztraceni. A bez povelů i zmateni. A platí to ostatně pro
celé to spektrum, tedy od pražské kavárny až po Brusel. Je neuvěřitelné,
na jak bezduchých „robotech“ celý „systém“ stojí. Je to vlastně
hodně smutný pohled.

Můj skepticismus mi zabránil „trefit“ Brexit i Trumpa, tak po mně,
prosím, nechtějte prognózy dalších voleb nebo toho, co bude EU dělat.
Nicméně, nějaké záchytné body by tu snad byly. Letos v dubnu Holanďané
– v rámci svého pidibrexitu – v referendu odmítli asociační dohodu s
Ukrajinou. Vláda se nyní pokouší „hlas lidu“ obejít a nebrat ho v potaz.
Nebylo by to nic divného, protože Brusel od roku 2003 referenda, která pro
něj dopadnou špatně, ignoruje, nebo je nechává opakovat do té doby, až
skončí tak, jak „mají“. Nicméně, nyní by něco podobného vedlo k tomu,
že parlamentní volby v příštím roce v Nizozemsku zaručeně vyhrají
Wildersovi protibruselští pravičáci. V Itálii raději neustále odsouvají
referendum, které podle všeho svrhne vládu, která přitom ale sama prohru v
lidovém hlasování svázala s demisí. Příští rok se má hlasovat také v
Německu a ve Francii, přičemž bavorská CSU už Angelu Merkelovou nezve na
své sjezdy, protože „nepotřebuje hrát divadlo“, zatímco Marine Le
Penová má nakročeno k volebnímu vítězství v zemi na pokraji skutečné
občanské/migrační války. Čili, s nadsázkou řečeno, pokud někdo bude
chtít uchovat alespoň současné status quo, bude muset veškeré hlasování
pro jistotu zrušit, protože „kauza Trump“ jasně ukázala, že „systém“
přestal být všemocný, vztek a zoufalství obyčejných lidí je mnohem
silnější, než si systém připouští, a tak dostává jednu ránu za druhou.

EU by pro svou záchranu potřebovala šiky sebevědomých a inteligentních
politiků, kteří by byli s to pojmenovat současný stav bez jakýchkoli
příkras, a na tomto základě navrhnout racionální řešení. Nikoho
takového ale nevidím. Možná se jen blbě koukám, ale mám pocit, že „elity“
pořád ještě netuší, že dovedly EU a její členské státy na hranici
zlomu.

Ty nešťastné obličeje vidíme i u nás. Počínaje redaktory České
televize, pokračujíce přes jejich hosty a konče našimi politiky. Jak
vnímáte to, že 99 % těchto lidí vsadilo na blbou kartu a nyní se s tím
musí vyrovnávat? Bylo šťastné, když premiér Sobotka včera odsoudil
Trumpa jako populistu? Jak moc nyní posílí Miloš Zeman, když má „svého
muže“ v Bílém domě? Bude teď silnější, poté, co se celá země bavila
útoky na něj? A je tu ještě faktor fungování ambasády USA v ČR:
Spekuluje se, zda se velvyslankyní nestane Ivana Trumpová…

Každé neštěstí časem přebolí, chce to hlavně zhluboka dýchat, protože
žádný konec světa nenastává. A začít myslet. Třeba onen výrok o
Trumpově populismu je z kategorie těch „nemyslících“, neboť obecně
platí, že za „demokracii“ naše „elity“ považují jen to, co se hodí
onomu 0,1 procenta „tam nahoře“, zatímco „populismus“ je vše, z čeho
by mohli mít prospěch i obyčejní lidé. Pokud to takto vidí i premiér
české vlády, vypovídá to cosi nepěkného spíš o něm než o Trumpovi.

No, nevěřím, že by měl Miloš Zeman „svého muže“ v Bílém domě. Oba
spojuje jen to, že umějí oslovovat davy a mluvit, jako kdyby patřili k „těm
dole“, což je obzvláště v případě miliardáře Trumpa hodně cynické.
Možná ale Zemanovi Trumpovo zvolení přece jen pomůže, přinejmenším tím,
že se do něj bude jeho kritikům hůř trefovat – vždy se zaštiťovali „demokracií“,
ale ta je vlastně „zradila“ a vygenerovala jim za mořem „Zemana 2.0“.
A nejspíš takových bude přibývat, jak už jsme zmínili. Takže na Zemana
jim prostě zbude jen méně energie, nemluvě o tom, že se nebezpečně
scvrkává onen „Západ“, ke kterému chtějí zemanovi kritici tolik
patřit.

Co se týče těch amerických velvyslanců: Už jsme tu měli mimo jiné
zestárlou dětskou televizní star, experta na estetiku a stolování nebo
prodejce ojetin a vy teď ještě mluvíte o bývalé lyžařce? Nevím, já
bych možná konečně upřednostnila nějakého kariérního diplomata, který
by chápal náš region v souvislostech a nechoval se tu jako namyšlený, zato
amatérský místodržící. Skutečný diplomat v čele americké ambasády v
Praze by pro mě byl důkazem, že nás a střední Evropu Washington bere
vážně, a ne jen jako nějakou trafiku pro kohokoli, kdo přispěje nějakému
prezidentovi na kampaň, nebo s ním nějaký čas sdílí stůl i lože.

Trump volebně profitoval ze zchudnutí průmyslových oblastí, z nichž
výroba odkráčela do Číny. O tom zpíval už v 80. letech Bruce Springsteen:
Now Main Street's whitewashed windows and vacant stores Seems like there ain't
nobody wants to come down here no more They're closing down the textile mill
across the railroad tracks Foreman says these jobs are going boys and they ain't
coming back to your hometown. Co s tím teď, když se globalizace jeví jako
základ fungování světové ekonomiky? A co s tím, když „Čáááájna“
drží tak gigantické množství amerických dluhopisů? Co bude těm lidem,
kteří ho volili např. v Pensylvánii, schopen Trump splnit z toho, co jim v
tomto směru slíbil?

Fakt netuším, jak chce vrátit výrobu zpět do USA. Zahlédla jsem třeba
jakési nápady s dvojím clem pro americkou produkci dováženou z Asie zpět
do USA, ale… Faktem nicméně je, že Trump musí čelit extrémně
polarizované společnosti, a situace by se mu nejlépe zklidňovala nějakými
hmatatelnými úspěchy. Přitom čísla jsou opravdu zvláštní a vypovídají
o podstatě problému – od roku 2014 v USA přibylo 547 tisíc pracovních
míst barmanů a číšníků, ale ubylo 36 tisíc míst ve výrobní sféře,
přičemž od roku 2000 je to dokonce ztráta více než pěti milionů „produktivních“
míst. Letos v srpnu vzrostla míra podnikových bankrotů meziročně o 29
procent a jen 48 procent Američanů má práci na plný úvazek. Státních/vládních
zaměstnanců je dnes o 10 milionů víc než lidí pracujících v průmyslu,
47 procent občanů USA si nemůže dovolit návštěvu na pohotovosti, kde se
platí 400 dolarů… Bude fuška s tím pohnout a „Make America Great Again“…

Závěrem tradiční otázka. Co dalšího bychom měli během příštího
týdne sledovat?

Svět bude Trumpovi viset na rtech, aby si alespoň trochu ujasnil, co ho
vlastně čeká. Třeba se také dozvíme něco zajímavého.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Julian Assange říká, že Trumpovi nedovolí vyhrát, neboť „Clintonová a
ISIS jsou placeni ze stejných peněz“

Jeden den poté, co Julian Assange poprvé oficiálně odhalil, že zdrojem
hacknutých emailů Podesta a z Demokratického národního výboru v držbě
Wikileaks není Rusko, odvysílala v sobotu RT druhý výňatek Speciálu Johna
Pilgera, v němž Julian Assange obviňuje Hillary Clinton, že Američany klame
ohledně skutečného rozsahu pomoci středovýchodních spojenců Washingtonu,
jakou poskytují Islámskému státu.

...

Jak už jsme dříve referovali, v emailu ze 17. srpna 2014 zveřejněném
minulý měsíc WikiLeaks naléhá Hillary Clinton, která sloužila až do
předchozího roku jako ministryně zahraničí, na Johna Podestu, tehdejšího
poradce Baracka Obamy, aby „vyvinul tlak“ na Katar a Saúdskou Arábii, „které
poskytují skrytou finanční a logistickou pomoc ISIS a dalším radikálním
sunnitským skupinám.“

„Myslím, že to je nejdůležitější email, v celé té sbírce,“ řekl
Pilgerovi v interview Assange, jehož vynašečská stránka v uplynulém roce
zveřejnila tři dávky s Clintonovou spojených emailů. „Všichni seriózní
analytici vědí a i americké. vláda souhlasí, že některé saúdské
postavy podporují a financují ISIS, ale vždy se z toho vykrucovali, že to
jen pár „nezbedných“ princů zneužívá ropné peníze, aby si s nimi
vyváděli, jak se jim zlíbí, vláda s tím ale nesouhlasí. Ty emaily však
říkají, že jsou to samotné vlády Saúdské Arábie a Kataru, kdo financuje
ISIS.“

Jak RT zopakovala, Assange s Pilgerem kteří vedli své 25 minutové interview
na ekvádorské ambasádě v Londýně, kde má tento vynašeč od roku 2012
útočiště, rovněž mluvili o konfliktu zájmů mezi oficiální funkcí
Clintonové, neziskovkou jejího manžela a středovýchodními mocnáři,
jejichž státy údajně toužící po boji s terorismem, to nemyslí zrovna
upřímně.

John Pilger: Saúdové, Katarci, Marokánci, Bahrajnci, a zvláště ti první
dva, dávají všechny ty peníze do Nadace Clintonů zrovna, když je Hillary
Clinton ministryní zahraničí, během čehož ministerstvo zahraničí
schvaluje ohromné prodeje zbraní zvláště do Saúdské Arábie.

Julian Assange: Za Hillary Clinton proběhl největší kdy udělaný zbrojní
obchod světa, a to se Saúdskou Arábií, k čemuž emaily Clintonové
odhalují významné diskuse; ten obchod byl za více než 80 miliard $. Během
jejího funkčního období se celkové exporty zbraní z USA v dolarové
hodnotě zdvojnásobily.

JP: Samozřejmě, v důsledku toho byla vytvořena i ta notoricky neblaze
proslulá džihádistická skupina zvaná ISIL či ISIS, a to převážně asi
za peníze právě těch lidí, kteří dávají peníze do Nadace Clintonů, je
to tak?

JA: Ano.

Rozhovor se pak obrátil k nadcházejícím prezidentským volbám: Pilger
Assangeho zpovídal ohledně narůstajícího obviňování tábora Clintonové
a Západních médií, že WikiLeaks se snaží vychýlit americké
prezidentské volby příští týden ve prospěch Donalda Trumpa – nejspíš
v ruských službách.

Avšak Assagne stejně jako minulý týden opět zavrhl možnost, že by
zvítězil Trump, který v průzkumech téměř vede, jako nepravděpodobnou, i
když ne proto, že by ho nechtěli voliči.

„Podle mé analýzy Trumpovi vyhrát nedovolí. Proč to říkám? Protože
má proti sobě celý establishment. Trump nemá nikoho v establishmentu, snad s
výjimkou evangelíků, jestli lze i ty nazývat establishmentem,“ řekl
Assange. „Banky, zpravodajství, zbrojní společnosti, zahraniční
finančníci atd., ti všichni jsou sešikovaní za Hillary Clinton. A stejně
tak i média. Vlastníci médií i žurnalisté sami.“

V tom má pravdu, ale úplně stejné to bylo i s Brexitem.

Zdroj: zerohedge.com

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Německo je naše, dal nám ho Alláh, říkají natvrdo uprchlíci. Islám je
mstivost zamaskovaná jako duchovno. A ještě mnohem více zajímavého z
přednášky Alexandra Tomského v Plzni

REPORTÁŽ Arabská expanze a její úpadek. Kam se poděli neporazitelní
Evropané? Dnes vymíráme a podle islámu jsme zhýralá, bezbožná civilizace.
To uvedl na besedě v Plzni populární znalec Anglie, profesor Alexander
Tomský. Starousedlíci se hrozí mladých kluků, kteří si přivlastňují
„obsazené území“. Taková je realita nejen v Německu, ale i v řadě
evropských ghett, kde ani nemusí vládnout islám, ale frustrace. A pak se
stane to co v Nice, ale nejde o zoufalý čin jednoho údajného zhýralce…

„Do toho se nám ke všemu zkazilo Turecko,“ uvedl Tomský k Erdoganově
novodobé říši. „Osmdesát, devadesát let se snažilo, Mustafa Kemal
založil systém, který by zničil islám – on nenáviděl islám,“
zdůraznil na adresu Atatürka profesor Tomský a pokračoval: „Největší
nepřítel islámu byl nacionální šéf Turecka. Měl manželku Italku,
zakázal fezy, arabštinu, nahnal děvčata do stejné školy jako kluky. Už
před devadesáti lety! On viděl pokrok jedině v Evropě. Začaly se nosit
kravaty, vše se tam změnilo, ale dnes se Turecko zase vrací proti nám.“

„Turecko je pro nás nepříjemnější, a to proto, že největší hrozbou
Evropy je dnes imigrace. Tady v Česku se obyvatelstvo podivně rozdělilo na
sluníčkáře a ty druhé. Já jsem podle toho xenofob. Samozřejmě, že
nejsem,“ informoval přítomné Alexander Tomský. „V Polsku to třeba
vůbec není. Poláci mají jasno. Pomohli zachránit Evropu v roce 1683 u
Vídně. Kardinál a primas Polska říkal – ano, křesťany vezmeme, ale
pomáhejte tam, ne tady. Vůbec žádný problém. U nás je i ta církev
rozdělena – Halík a Duka, že. Je to tady divné a nevím proč. Maďaři,
Slováci, Poláci, Chorvati, Slovanci mají v této věci naprosté jasno. Dnes
už i Rakušani, kteří zpočátku měli vládu takovou merkelovskou.“

A teď k největší destabilizaci, k severní Africe a Blízkému východu. „To
je opravdu tragédie. Málokdo tady v Česku ví, kdo to vlastně způsobil.
Arabský svět expandoval do světa, ovládl kdysi křesťanskou Sýrii, Irák,
státy Středního východu a postupně se dostal až do Pyrenejí a byl
zastaven jakýmsi panem Martellem, kterého znáte, protože byl po něm
pojmenován koňak. Jinak se o něm nic neví,“ vzbudil smích přítomných
Tomský. „Byl to takzvaný údělný kníže a ten je až pomocí Pyrenejí
zastavil. Jinak bychom tu asi dnes mluvili arabsky a každý chlap by měl doma
dvě ženské,“ zavtipkoval.

Pak podle Tomského arabský svět ve třináctém, čtrnáctém a patnáctém
století začal upadat. Objevili se Turci a ti to ovládli a expandovali hlavně
na východě Evropy. „Proto to staré Rakousko drželo tak dlouho, protože
bylo baštou proti islámu. To byla rakouská legitimita a smysl, jinak by se
země rozpadla na mnoho států jako Německo,“ vysvětloval v Městské
knihovně v Plzni Alexander Tomský. „Přesto Turecko expandovalo – Řecko,
Srbsko, Bulharsko, Rumunsko, skoro Maďarsko a už byli před Vídní. Tam se to
zastavilo a Osmanská říše začala upadat. A expandoval Západ.“

Neporazitelní Evropané?

Nejdříve Západ expandoval nacionalismem, ale pak ohromnou mocí. „Angličané
při povstání v Etiopii tam poslali malou skupinu, která postřílela 6000
lidí, měli první strojní pušky. A tato síla Evropy začala hrát obrovskou
roli. V řeckém povstání omylem narazila anglická flotila na egyptskou
flotilu asi 370 lodí. Došlo ke konfliktu a pak se omluvili Turkům, protože
ta egyptská flotila byla pod Tureckem, tak se jim omluvili, ale oni je všechny
zlikvidovali, všechny lodě a zahynulo asi 7000 lidí. Proto se Evropanům
nemohl nikdo postavit,“ vysvětloval Tomský.

Takto hovořil Alexander Tomský o imigraci již v minulém roce:

„V první světové válce se Turecko rozpadlo a Západ si rozdělil arabské
státy. To neměl dělat. Samozřejmě islámské státy byly dál
protievropské, tak jak měly ve své tisícileté tradici. V době studené
války byly všechny arabské státy na straně Sovětského svazu. Vždycky
byly protizápadní. Vždy byly dvě civilizace – východní a západní –
které nejsou stejné. Přesto mnozí obdivovali západní styl života. Když
se podíváte na diktátory padesátých let, ať již šlo o egyptského
Násira a jeho rodinu a syrského diktátora, otce toho dnešního. Chodili v
obleku, ženy oblečené po evropsku, celá střední vrstva se snažila
napodobovat, ale přesto byli vždycky proti Západu. Proč? Protože střet
dvou civilizací od sedmého století byl vždy opačný vývoji západní
civilizace.

My máme civilizaci, která je postavena na oddělení církve a státu.
Samozřejmě, ve středověku to byly pouze odlišné role a svět se celý
považoval za křesťanský. Včetně králů a aristokracie. Ale to oddělení
tam bylo.“ V Evangeliu podle Tomského najdeme – „mé království není z
tohoto světa“. To je prý velmi zásadní. „My rozlišujeme mezi vírou a
rozumem, mezi jednotlivcem a společností, mezi státem a občanem. My máme
civilizaci, která se snaží vytvořit řád ve svobodě nebo svobodu v řádu.
Arabové mají podvolení.To znamená – řád je to, co je podstatné, nikoliv
svoboda. Není to dynamická, ale mrtvá statická kultura. Napodobovala v 19.,
20. století Evropu, ale neuspěla. Tady je velice hluboký konflikt.“

„Alláh nám dal Německo“

„Já jsem žil v islámské čtvrti v Londýně dlouhá léta, učil jsem
angličtinu a vím, jak ten konflikt vypadá,“ vysvětloval zamlklému publiku
Tomský. „Je to něco, co nemůžeme nijak změnit. My jsme tomu v Evropě
podléhali také. Byla tu třicetiletá náboženská válka, která se pak
zvrtla v politickou. Měli jsme tu pokus o takový Islámský stát. Kalvínská
Ženeva. Puritánská – třikrát denně se kontrolovalo, jestli mají
rozsvícenou svíčku a otevřenou bibli. Husité, to byli takoví vlastně
islámští bojovníci za boží zákon, který by byl vnucen všem lidem.
Protože boží království podle koránu je z tohoto světa. Křesťanské
není. Tady je ten základní a nejhlubší konflikt.“

Tomský se pak podělil s přítomnými o zážitek, kdy mluvil jsem s jedním
politologem z univerzity v německém Göttingenu: „S takovým
sekularizovaným Syřanem, který tu působí už od osmnácti let a vyprávěl
mi, jak se vyptával syrských kluků, jak si to představují. A říkal – to
je strašné. Já jsem sem přijel v padesátých letech s rodiči, abych tu
působil a přizpůsobil se kultuře. Byli jsme vlažní a nebyli jsme moc
věřící, patřili jsme k té sekularizované špičce. Dnes ti kluci
říkají – ‚Alláh nám dal Německo, co bychom se namáhali‘. Proto
došlo k té renesanci arabské víry a k tomu dochází periodicky vždycky,
když se Arabům nedaří. Jejich ‚boží zákon šaría‘ je v jistém
smyslu legitimitou těch arabských států. Ne úplně v Egyptě, v Maroku, v
Tunisku. Ale rozhodně těch šejchů v Emirátech, v Saúdské Arábii, a
kupodivu se to bohužel stalo i v britské Indii, když Bangladéš a Pákistán
se odtrhly na základě toho, že jsou to islámské země,“ pokračoval v
přednášce Tomský.

Příčina: Neúspěšní diktátoři

„Protože se diktátoři nakonec ukázali jako velmi neúspěšní, což v
historii tak bývalo. Ale bohužel od padesátých let byly neúspěšní a
když se rozpadl bipolární svět dvou mocností, co spolu zápasily, po
rozpadu Sovětského svazu, najednou ti diktátoři ztratili svého
přívržence, ekonomicky se jim nedařilo, diktatury zestárly – a ony
netrvají věčně – dnes to vypadá bídně.“ Tak se podle hosta zase
našel korán jako politická alternativa. Protože je to politické
náboženství. „Alláhovo království je z tohoto světa. To tady mnoho
lidí nechápe. Když na pobřeží letoviska v Nice muslim povraždil těch 80
lidí a dětí, tak psaly západní a možná i české noviny, že to byl
pomatenec. Ale vůbec ne. A že vedl dost zhýralý život. To je všechno
možné, ale on se stal konvertitou. On najednou obrátil a pochopil
džihádismus, který říká, že vraždění nevěřících přivolává
Alláhovo království na zemi. Tam je ten fanatismus. Každé náboženství
má svoji fanatickou stránku.“

Velký arabista, který přednášel ve Francii, Zdeněk Müller, podle slov
Tomského napsal: „My si spojujeme náboženství a duchovno s
mírumilovností, laskavostí, s láskou k bližnímu a nechápeme, že ta
druhá půlka koránu – která se považuje za normativní, čili závaznou
– je náboženství vítězného vojevůdce. Že vlastně ta mstivost a
smyslnost, pomstychtivost, jsou chápány jako duchovno.“

Podivná věc – ta okamžitá odměna muslimovi po smrti, jestliže se
obětuje. „Když si představíme, jak nuzný je život mužů v islámském
světě, kde ten vztah k ženám je velmi problematický... Oni žijí v takové
často sexuální nouzi,“ vysvětloval přítomným Tomský. „Samozřejmě,
odměna těch panen je lákavá. Islám je vlastně nejhorší problém nejen
pro nás, ale i pro islámské země. To, co vidíme, je náboženská válka
mezi sunnity a šíity. Šíitů není moc, ale mají za sebou velmoc – Írán.
Mají 60procentní většinu v Iráku, 35 procent v Libanonu a mají asi tak 40
procent v Sýrii. Sekta alavitů bude možná jednou vyvražděna, protože má
dnes velikou moc. Islám je velmi bojovný a expanduje do Afriky. Tam se
odhaduje podle statistiky OSN, že asi 30 miliónů lidí opustilo své domovy,
je destabilizováno a odtamtud přicházejí přes Středozemní moře do Evropy.
Protože zatím dohoda s Tureckem jakžtakž platí. Otázka je, jak dlouho,
jestli Erdogan ji nevyužije, že nám sem pošle další miliony uprchlíků,
především Kurdů, kterých se chce zbavit. Měli by právo na azyl, protože
jsou zcela evidentně pronásledováni z etnických důvodů. Po puči je tam
velká destabilizace a 100 000 lidí je ve vězení.“

Islámská propaganda a satan USA

Ještě k džihádismu. „Najednou Arabové a Pákistánci objevili novou formu
boje. A víte, kdo to vlastně způsobil? Rusové! V Afghánistánu. Invaze tam
je velký paradox a způsobila, že se tam natáhli Arabové ze všech zemí –
z Tuniska, Maroka, Saúdské Arábie, ze Súdánu, dokonce i z Kosova a
samozřejmě i islámští radikálové z Ruska – Čečenci a další. A také
z Uzbekistánu, Turkmenistánu. Všude se našli mladí muži, kteří šli
bojovat proti imperialistickému ateismu. Američané je vyzbrojili a když se
těch Rusů zbavili, tak se ukázalo, že nepřítel dále existuje, že je to
ten ‚satan z Ameriky‘. Satanem nazval Ameriku duchovní vůdce v Íránu.“

Každý útok je podle Tomského především propaganda. „A propaganda v
arabském světě působí. Svou roli tam hraje stát Izrael, který je chápán
jako jednapadesátý stát USA, jako imperialismus, který se tam vtlačil, což
je pro většinu Arabů hrozná urážka,“ řekl na adresu židovského státu
Alexandr Tomský.

Evropa, která zeslábla, zestárla, nemá dost synů na svoji obranu. Evropané
si zvykli na vysokou životní úroveň a ta bude v příštím desetiletí
klesat.

Poté se host věnoval dalším problémům. „Je ohromné sucho, které
začíná v severní Africe. A strašně přelidněné státy. Například v
takovém Pobřeží slonoviny, bývalém ‚africkém Švýcarsku‘, si
neuchránili hranici a ten stát je v totálním rozkladu. Věkový průměr je
tam asi 22 roků. Do Afriky Světová zdravotnická organizace přinesla léky,
penicilín, medicínu. Předtím se většina dětí nedožila dospělosti.
Když jsem chodil do školy koncem padesátých let, tak si pamatuji, že Egypt
měl 22 miliónů obyvatel. Dnes má 95 miliónů! Padesát procent všech
mužů pod třiceti roky je nezaměstnaných. To nemůže skončit dobře.“

Generace bez vize

„V Evropě máme čtyřiceti-, padesátiletou zkušenost s arabskými ghetty.
Malmö, Stockholm, Marseille, Paříž, Londýn – obrovská zkušenost, bylo
napsáno obrovské množství literatury. Většina lidí z těch ghett
neholduje náboženství, ale je prostě vyřazena, vykořeněna, není pro ně
manuální práce. Dnes je móda, aby jste si všechno udělali sami. Možná
ale práce bude. Ekonomové se nikdy nedohodnou. Ztráta v jednom odvětví se
našla jinde. Dnes ekonomové vidí černě a mají pocit jako tehdy Karel Marx,
že za nás mašiny všechno udělají. Ale jak ten globální systém
předěláme, abychom měli nějakou práci pro ty lidi?“

Před 80 lety ještě Evropa zaměstnávala na venkově asi 75 procent lidí.
Dnes je to 3,5 procenta. Průmysl na vrcholu své éry v padesátých,
šedesátých letech zaměstnával 40 procent lidí, dnes je to v celé Evropě
17 procent. „A stále se to stěhuje někam do Číny, kde je levněji.
Zachraňují globální oteplování tím, že ten špinavý kouř vyrábějí
někde v cizině... Například nám ale vyrostl turismus, který zaměstnává
desetkrát více lidí než před padesáti lety. Nemusíme být tedy pesimisté.
Má to ale jeden divný aspekt. S tím, jak klesá zaměstnanost v
zemědělství a v průmyslu, tak to roste ve službách, ale nedostatečně
silně. Hlavně však roste ve státní správě.“

Úředníků prý dramaticky přibývá. „Je zajímavé, že Donald Trump chce
tuto obrovskou zátěž federálního státu snížit. Tam by mohl skutečně
Americe pomoci. Jak přibývá bakalářských diplomů v humanitních oborech,
tak přibývá státních úředníků. Nejen u nás, ale všude. To je také
rozdíl mezi Trumpem a naším podnikatelem v politice, protože Donald Trump
přece jen té ekonomii rozumí. On ví, kde jsou ty největší problémy.
Kdyby nasadil velké tarify, něco s Čínou uhádá. Kdyby nasadil velký tarif,
poškodí oba, i sebe. Ale sníží daně, hlavně chudým, přitom chce
radikálně snížit tu obrovskou přezaměstnanost ve státní správě a
zároveň investovat do infrastruktury. Mají špatné dálnice, železnice,
mosty jsou ve špatném stavu. Němci mimochodem také – před čtyřiceti
lety Německo bylo perfektní a teď je zchátralé, protože neinvestují.
Kdežto náš politický podnikatel to dělá obráceně,“ chrlil dál
informace Tomský. „Masivně přibývá úředníků. Vloni asi 13 000, a 6700
je plánováno na příští rok. A daně vůbec neklesají. Tady vůbec
převládá takové to sociálnědemokratické myšlení, že stát má
zdaňovat a pak rozdávat. To se tady politikům líbí. Ale v tom nejsme sami.
To je v celé Evropě. Jedině Angličané bývali trošku jiní. Zbavit se
úředníků je téměř nemožné.“

Všude samí Číňané?

Dotaz z publika směřoval na další, zatím ne příliš ventilovaný problém:
„Jiní imigranti. Ve velké tichosti do Ruska přicházejí tisíce Číňanů
a nasouvají se do sibiřské oblasti…“

„To začalo už za Jelcina. On pronajal téměř všechny sibiřské kolchozy
v roce 1996 nebo 1997,“ vysvětlil Tomský. „Číňané tam prosperují
více než místní, kteří se vykašlali na všechno a nepracují. Ale není
to nic moc a je jim tam zima. Je jich tam asi 1,3 milionu, ale Sibiř se
vylidňuje. Vladivostok měl 1,5 milionu obyvatel a dnes nemá ani polovinu,
Kamčatka má čtvrtinu. Zároveň se oteplujeme, ale nikoliv vlivem lidské
činnosti, ale posunem zemské osy. Do Ruské federace se jich přistěhovalo
docela málo. Ale Číňané mají problém – pomalu vymírají. Politika
jednoho dítěte za to může, tehdy to vyloženě přehnali. Teď už mohou
mít i druhé dítě, ale toho využívá jen 10 až 15 procent obyvatel Číny.
Oni ale přibývají v celém světě. Třeba v západní Evropě jich je 5
miliónů. Dosáhnou 1,4 miliardy a pak se jim předpokládá velmi prudký
pokles. Jediná statistika, která platí do budoucnosti, je demografická.
Když nějaký stát začne vymírat, tak většinou není schopen to otočit.“

Němečtí Turci v ulicích a naše bezbožnost

Poslední dotaz, či spíše připomínku, měla žena, která do Německa
jezdí velmi často: Šlo o názor na Turky v Německu. „Byly tam demonstrace
na podporu Erdogana. Byla to ohromná akce de facto německých občanů. A
říkají – musíme podpořit svého, tedy tureckého, prezidenta. Budou ty
tendence stoupat? Před 30 lety nebylo myslitelné, aby vyšli takto do ulic.
Ani by se takto neshromáždili. Čím dál více se organizují a pronikají do
vedení státu – třeba předseda německé strany Zelených (Die Grünen) je
Turek,“ podělila se svými zážitky a pocity.

Alexandr Tomský na to reagoval slovy: „Oficiálně tam žije 6 miliónů
lidí tureckého původu. To souvisí s renesancí světového islámu. V
šedesátých letech by to tam nikoho ani nenapadlo. Turci jsou ještě trochu
zvláštní, protože jsou ještě národem. Například všechny mešity v
Německu jsou podporovány z Turecka. V ostatních zemích, když nemají
podporu ze Saúdské Arábie, musejí si něco nasbírat mezi sebou.“

A věřící v islám ve vztahu s naší bezbožnou kulturou? Prý nemáme
šanci. „Jak je můžeme předělat? Oni vidí naši pornografii, alkohol –
to jim všechno připadá jako těžká hříšnost. I ti, co nepraktikují
islám, co do mešitě nechodí – i těm ale toto připadá, že oni stojí
výše. Oni mají tu kulturu normativní. Jim vládnou normy. Pamatuji arabskou
čtvrť, kde vymlátili psy. Jsou stejně tak proti psům jako jsou proti
kouření a alkoholu. Oni se domnívají, že pocházejí z vyšší civilizace
a my jsme ta upadlá, bezuzdná, bezbožná společnost. Když si vzpomenu na
svoji babičku – ta kdyby viděla, jak to tady vypadá, tak by byla zděšena
jako ten Turek. A pochází z Dobrušky. Svět se změnil a my jsme proti tomu
slabí. Jak chcete přinutit někoho, aby miloval tu svou takříkajíc cizí
vlast? Erdogan má dokonce někdy řeči, které se tu vůbec nepřekládají,“
uvedl Alexander Toský v závěru půldruhahodinového setkání.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Největší podvod v dějinách voleb byl odhalen v USA. Existuje tajný
software na zmanipulování výsledků voleb

Šokující záznam odhaluje existenci tajného softwaru na zmanipulování
výsledků voleb. Expertka na falšování volebních výsledků, Bev Harrisová,
nás seznamuje s elektronickými hlasovacími zařízeními. Dobře. Konečně s
tím přišla. V pondělí se Bev Harrisová (blackboxvoting.org), známá
vyšetřovatelka volebních podvodů, objevila v show Alexe Jonese, kde to
všechno polopatě vysvětlila. GEMS systém - volby založené na podvodu, „fraction
magic“ (kouzlo zlomků), způsob jakým se podvádí s Vašimi hlasy.

Nejen teoreticky, ale i v praxi. Poslechněte si celé interview a šiřte to
dál. To, na co Bev přišla, je šokující. Pod videem je můj původní text,
který jsem na toto téma vypracoval začátkem měsíce.

Je skutečně překvapující, že podvodnému volebnímu systému, který je
zde popisován, se dostává tak málo pozornosti. Systém může být použit
napříč celými Spojenými státy.

Jak víme, existuje mnoho způsobů, jak zfalšovat volby. Bev Harrisová se na
blackboxvoting.org věnuje analýze zvláštního typu „taháku“, který má
obrovský dopad na souboj Trump vs. Hillary.

Jedná se o systém sčítaní hlasů, zvaný GEMS (Global Election Management
System).

Apeluji na vás, abyste se hlouběji ponořili do její několikadílné série
Fraction Magic (díl 1 je zde). Zde je to nejpodstatnější, co Harrisová
uvedla. Jedno více šokující tvrzení, než druhé.

„Testováním systému (GEMS) jsme došli k závěru, že jeden hlas může
být napočítán až 25x, jiný zase může mít váhu jen tisíciny hlasu,
což efektivně konvertuje některé hlasy až na hodnotu nulu.

„Tato práce shrnuje výsledky našeho zkoumání systému GEMS, který
zpracovává přibližně 25% volebních hlasů v celých Spojených státech.
Výsledky studie ukazují, že funkce zpracovávání zlomkových hodnot je
zabudovaná v každé GEMS aplikaci, takže může být užita, sice nenápadně,
ale radikálně, k falšování hlasů a dosažení požadovaných
procentuálních hodnot. Tato manipulace zůstává skryta zraku volebních
pozorovatelů, i když jsou fyzicky přítomni ve volební místnosti a
hlídají počítačové monitory. Je velmi nepravděpodobné, že by se na
používání této funkce práce se zlomkovými hodnotami přišlo auditem nebo
skrze sondování mínění lidí. Navíc může být použita ve velkém
měřítku za méně než jednu minutu.“

„Systémy sčítání hlasů GEMS byly a jsou provozovány pod obchodními
značkami: Global Election Systems, Diebold Election Systems, Premier Election
Systems, Dominion Voting Systems a Election Systems & Software, vedle množství
soukromých, regionálních subdodavatelů. V momentě psaní tohoto článku je
tento systém používaný na úrovni celých států v Aljašce, Connecticutu,
Georgii, Mississippi, New Hampshire, Utahu a Vermontu, a na úrovni okresů v
Arizoně, Californii, Coloradu, Floridě., Illinois, Indianě, Iowě, Kansasu,
Kentucky, Massachusetts, Michiganu, Missouri, Ohiu, Pensylvánii, Tennessee,
Texasu, Virginii, Washingtonu, Wisconsinu a Wyomingu. Používá se také v
Kanadě.“

„Namísto hodnoty „1“ (1 hlas) se užívají hodnoty 1/2, nebo 1+7/8, nebo
jakákoliv jiná, která není celým číslem.“

Takovýto typ volení (poskvrněný systémem GEMS) neumožňuje princip „jeden
volič-jeden hlas“ a vede k tomu, že některé hlasy mají menší a jiné
zase větší hodnotu, než „jeden hlas“. Bez ohledu na skutečný počet
hlasů mohou kandidáti obdržet určité, dopředu stanovené procento hlasů.
Výsledky mohou být kontrolovány. Například, kandidátu A může být
přiděleno 44% hlasů, kandidátu B 51% a kandidát C získá zbytek.

„Veškeré důkazy o tom, že GEMS systém pracoval s podvodnými, zlomkovými
hodnotami mohou být okamžitě odstraněny přímo z hlavní databáze, takže
když zadáte systému, aby vyhledal zlomkové hodnoty, tak vám žádné
nenajde.

„Zdrojový kód: Instrukce, aby systém zpracovával jednotlivé hlasy jako
desetinné hodnoty namísto celých čísel (tj. falšování) jsou zadávány
do zdrojového kódu systému GEMS opakovaně, takže je vyloučeno, aby tento
jev vznikal náhodně.“

Zdroj, který si zatím samozřejmě přeje zůstat v anonymitě, udává o
historii GEMS systému následující:

„Stopy tohoto rozparcelovávání hlasů vedou k muži jménem Jeffrey W. Dean,
jehož choť byla majoritním vlastníkem akcií společnosti, která vyvinula
systém GEMS. On sám byl v čele této společnosti, ale nesměl nakládat s
penězi a šeky, vzhledem ke své kriminální minulosti, kdy si za
počítačové podvody odseděl 4 roky. Téměř okamžitě po propuštění z
vězení mu byl dán detailní přístup k údajům o hlasování a obrovským
vládním kontraktům na tisk a zpracování hlasovacích lístků.

Nevidím vůbec žádnou iniciativu ze strany federální vlády, vlád států
nebo mainstreamových médií o prošetření GEMS systému nebo snahu jakkoliv
reagovat na rozsáhlou analýzu Bev Harrisové“.

Není to tak, že by o ní média nevěděla. Zde je výňatek z její biografie
dostupné na shesource.org:

„Harrisová je považována za „kmotru“ hnutí za reformu voleb. (Boston
Globe). Magazín Vanity Fair ji připisuje zakladatelství hnutí pro reformu
elektronických voleb. Týdeník Time nazval její knihu Black Box Voting „biblí“
elektronického hlasování. Kvůli jejím vyšetřovacím snahám jí
někteří začali říkat „Erin Brockovichová voleb.“ (Salon.com)…
Harrisová byla svědkem pěti ukázek manipulování výsledků, kdy byla
použita skutečná hlasovací zařízení. Ty se poté také objevily v
novinách the Associated Press, the Washington Post a v neoficiálních
zprávách amerického vládního zúčtovacího úřadu (GAO).

Doposud byla její analýza GEMS systému považována za „příliš
nebezpečnou pro diskuzi.“ Média se raději uchylují k reportování
žabomyších válek a špinění mezi tábory obou prezidentských kandidátů.
Zatímco skutečné výsledky nadcházejících voleb - včetně soupeření o
Kongres - se zdají být k dispozici, záleží jen na tom, kdo má kontrolu nad
GEMS systémem.

Doplnění: Z toho co o tom vím, vyplývá, že každá z vlád jednotlivých
států ustavuje „konzultanta“, který bude během voleb spravovat GEMS
systém. Tento člověk ví, jak manipulovat s odevzdanými hlasy voličů.

Zdroj: jonraport.com, zvedavec.org

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Americké ekonomice předpověděli roční recesi

Ekonomiku USA čeká během následujících 12 měsíců pokles, domnívá se
americký investor a podnikatel Jim Rogers. Jeho slova uvádí Bloomberg.

„Uběhlo už sedm, osm let od chvíle poslední recese v USA a tradičně,
historicky každých 4-7 let se z různých důvodů opakuje", připomněl
byznysmen. Podle jeho názoru, pravděpodobnost toho, že americký finanční
systém čeká úpadek, který bude trvat přibližně rok, tvoří 100 procent.

„Podívejte se na dluh, on překvapuje", vysvětlil investor. „V Japonsku je
recese, v Číně zpomalení růstu, polovina Evropy je v recesi".

Podle slov Rogerse v případě světové ekonomické krize se může dolar
stát nejméně přitažlivou měnou pro investory, což má za následek
určitá rizika.

„Jestliže trhy na celém světě zkrachují, všichni budou vkládat do
amerického dolaru, což ho může změnit v puchýř", řekl.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist