Question:
Obama protlačuje tezi, že diskuzní témata pocházející ze zdrojů „falešných
zpráv“ jsou „hrozbou demokracii“

„Zabalené je to sice velice pěkně, ale vypadá to, že je to to samé.“

S tím, jak se Demokraté a přívrženci Hillary Clinton museli vyrovnat s
vládou Donalda Trumpa, dosáhlo nových výšin diskusní téma, že to byly
‚zdroje falešných zpráv, co mu vyhrálo volby‘, když odcházející
prezident poukazuje, že webové stránky ‚falešných‘ médií podvrací
politický proces.

„Když nepřistupujeme seriózně k faktům a k tomu, co je pravda a co pravda
není… když nejsme schopni rozeznat seriózní argumenty od propagandy, tak
máme problém,“ řekl Obama během tiskové konference v Německu.

Obama poukázal, že názory voličů na kandidáty ovlivňují ‚falešné
zprávy‘, neboť žijeme ve věku, kdy se dezinformace šíří strašně
aktivně a jsou zabalené velice pěkně, ale když se na to podíváte na
Facebookové stránce, tak to vypadá úplně stejně, když se nám teď ten
Facebook přeměnil na naši televizi.“

Ano, človíčci, ta alternativní čili ‚falešná‘ média jsou už teď
schopná vypadat úplně stejně jako CNN, která si dělá na kameru interview
se svými vlastními lidmi a divákům tvrdí, že jsou to protestující.

„Když bude všechno vypadat úplně stejně a není v tom žádné
rozlišení, pak nebudeme vědět, co máme bránit,“ řekl Obama. „Už
nebudeme vědět, za co máme bojovat.“

Jinými slovy Obama říká, že to hřiště zmanipulované ve prospěch
korporátních médií se teď vyrovnalo a to je pro establishment problém.

„Tou částí, která politiku změnila, jsou sociální média a to, jak
lidé získávají informace,“ tvrdil s dodatkem, „je snadnější uspět s
negativními útoky a se zjednodušujícími slogany než s komunikací o
složitých politikách. Ale nad tím vyzrajeme.“

Jistě, protože média mainstreamu se přeci k negativním útokům nebo k
přehnaně zjednodušujícím sloganům nikdy neuchylují.

Jak už jsme dokumentovali s tím diskusním tématem o ‚falešných
zprávách‘ přišel krajně levicový pisatel z SJW, který šíří seznam
závadných webových stránek, jimž se máte vyhýbat, pokud chcete ‚skutečné
zprávy‘. Na tomto seznamu jsou i Infowars a Breitbart News. Kontextová
reklama Sklik

Za tím je myšlenka na to, jak přinutit Google a Facebook, aby cenzurovali
konzervativní webové stránky.

Toto diskusní téma také dobře zapadá do slibů Twitteru, že provede
čistku četných účtů náležejících členům ‚Alt-Right‘, což jim
vnuknuli politicky stranící skupiny jako Jižanské středisko chudinského
zákona.

I jiné webové instrumenty jako Quantcast naskočily na tento vlak a zavedly
nástroje k identifikaci tzv. stránek ‚falešných zpráv‘. Avšak tento
krok jim rychle vybuchl do tváře, jelikož lidé si rychle uvědomili, že
celé tohle diskusní téma je jen součástí hořké odvety nepředstavující
nic víc než cenzuru.

Zdroj: prisonplanet.com/

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Senátor Antl: Muslimové nemají žádnou úctu vůči ženám, považují je
za svůj majetek. Pochybuji o jakémkoli přínosu uprchlíků. Ploty budou
nutné

ROZHOVOR Předseda ústavně-právního výboru Senátu Miroslav Antl velice
pochybuje o jakémkoliv přínosu uprchlíků. Muslimové v sobě dle něj
nemají žádnou přirozenou úctu vůči ženám a zjevně je považují za
svůj majetek. Ploty chránící jižní a východní hranice EU budou pro nás
všechny nutností stejně jako úzká spolupráce v rámci Visegrádu.

Obhájci imigrace tvrdí, že přijímání imigrantů pomůže ekonomice,
protože imigranti zaplní volná pracovní místa a současně prý pomohou
udržet důchodový systém. Nejsou ale naopak větším nákladem pro
sociální systémy než přínosem pro ekonomiku? Plus započtěme náklady na
bezpečnost a následky kriminality...

Já, ač nejsem ekonom, velice pochybuji o (jakémkoliv) přínosu uprchlíků,
kteří jsou navíc obtížně zaměstnavatelní. A pokud jde o český
důchodový systém, každý má určitě na něj svůj názor – imigranti ho
zcela jistě nevylepší. Oni nám přece nepřicházejí pomáhat, ale sami
pomoc vyžadují, někdy i razantněji. A do budoucna nebudou ani přínosem
populačním (pro některé možná „kopulačním“). Bezpečnost lidí v
Evropě musí být i nadále tím nejdůležitějším – a pokud ji EU
nezajistí, je odpovědností naší vlády, aby se postarala o bezpečnost
občanů ČR sama. A to včetně odpovědnosti trestně právní, nikoliv jen
politické…

Co říkáte silvestrovským událostem v Kolíně nad Rýnem a dalších
německých i evropských městech?

Právě tyto – ale i následné i v dalších evropských městech
prováděné – nebezpečné útoky svědčí jednoznačně o tom, že
muslimové v sobě nemají žádnou přirozenou úctu vůči ženám a zjevně
je považují za svůj majetek. Šlo a jde o sexuální delikty, které jsou
trestné v celé EU – a musí být důsledně a přísně trestány. A
samozřejmě by měly být rozsudky zveřejněny, aby bylo „celoevropsky“
zřejmé, že zákony platí pro všechny – a žádný ze států EU útoky
nebude tolerovat.

Co se týče sexuálních útoků uprchlíků v Německu, publicista Jan
Petránek řekl, že útoky na ženy jsou hluboko v mentalitě migrantů a
uprchlíci mají hodnoty neslučitelné s našimi. Co o tom soudíte? Už jste
něco takového naznačil…

Možná se brzy dočkáme i závěru psychiatrické expertizy, že takoví
pachatelé nejsou schopni posoudit protiprávnost svých útoků vůči ženám.
Nepříčetnost by však musela být v souvislosti s duševní poruchou.
Každopádně, jsou-li nebezpeční, neměli by zůstávat na svobodě…

Objevily se také zprávy, že německá policie nemá vyšetřovat „drobnou“
kriminalitu přistěhovalců...

„Drobná“, respektive bagatelní kriminalita spočívá v méně
závažných případech výtržnictví a podobném jednání, které je na
hranici s přestupkem. Určitě však musí být všude v EU řádně
vyšetřena – a sexuální útoky, spočívající v omezování osobní
svobody, sexuálním nátlaku, a jiné mezi ně určitě nepatří. Víte, vždy
je potřeba srovnávat, jak by se německá policie chovala vůči „domácímu“
nebo českému a jinému evropskému zločinci. Pokud by někdo takový příkaz
či „doporučení“ vydal u nás, stal by se podezřelým z trestného činu
zneužití pravomoci úřední osoby, nadržování a možná i nepřekažení
trestného činu a jiné.

Kdybyste to měl shrnout, jaká vidíte hlavní bezpečnostní rizika imigrace?
Od terorismu po pouliční kriminalitu... Sledujete statistiky kriminality
přistěhovalců? Co říkají?

Tak riziko terorismu je zcela nepochybně nejzávažnější – a nikdo v
rámci EU neví, koho jsme si do Evropy vpustili, když jsou v EU minimálně
desetitisíce uprchlíků, jejichž minulost a skutečnou totožnost znají jen
oni a případně „organizátoři“ těchto akcí. Samotná tato skutečnost
je sama o sobě bezpečnostním rizikem číslo jedna. Pokud jde o „běžnou“
kriminalitu, o sexuálních deliktech jsme mluvili, a tu ostatní, ukáže čas,
pokud se bude vykazovat zvlášť.

Já nevím, zda někdo v rámci EU sleduje skutečný podíl imigrantů na
celkové kriminalitě, ale pokud vím, v ČR zatím problémem není. A v mém
senátním obvodu je (zatím) nulová. Každopádně však považuji za nutné,
aby se kriminalita uprchlíků v jednotlivých státech EU vykazovala – a
zveřejňovala. O tom jsme spolu mluvili, pane doktore, už před třemi a půl
lety v rozhovoru pro PL. Jak ten čas letí… (smích) Rozhovor je i na mých
webových stránkách.

Slovenský premiér Fico řekl, že nechce, aby na Slovensku vznikla nějaká
ucelená muslimská komunita. Řekl, že existuje problém s integrací
imigrantů, a také řekl, když to řeknu lidově, že si nevezme na triko, aby
byly ženy na Slovensku sexuálně napadány. Co si o tom myslíte?

S názory pana Roberta Fica na uprchlickou krizi dlouhodobě souhlasím. Je
dostatečně razantní a naši politici by si měli z tohoto jeho přístupu
vzít ponaučení, respektive ho výrazněji podpořit v rámci EU. Škoda, že
zřejmě doplatil na vlastní rétoriku a nezvítězil ve volbách tak, aby mohl
znovu sestavit jednobarevnou vládu, která by pokračovala v dosavadním
postoji v rámci EU. Do Národní rady SR se tak dostali poslanci ze stran,
které tyto názory premiéra Fica nezpochybňují, ale ještě více je „přiostřují“.
Roztříštěnost politické scény na více subjektů může být prospěšná
maximálně senátu, resp. horní komoře, ale jednokomorovému parlamentu
výrazně ztíží rozhodování o čemkoliv, včetně rychlého řešení
problémů spojených s imigrací.

Robert Fico také řekl, že absolutní většina běženců jdoucích do
Evropské unie z Turecka jsou ekonomičtí migranti. „Trvám na svém postoji,
že absolutní většina těchto lidí jsou ekonomičtí migranti (hovořil o
migrantech jdoucích do Evropy z Turecka, pozn. redakce). Kdo má věřit
člověku, který se necítil bezpečně v Srbsku, v Maďarsku, ani v Rakousku,
a tak šel až do Německa? Evidentně mu šlo o ekonomické zájmy,“ řekl
Fico…

I s tímto jeho názorem zásadně souhlasím – a ke stejnému názoru jsme
dospěli i při návštěvě našeho ústavně-právního výboru Senátu
Parlamentu ČR ve Slovenské republice v polovině září loňského roku.
Tehdy jsem viděl poprvé stovky uprchlíků, volně proudících přes hranice
z Maďarska do Rakouska – a společně s kolegou předsedou ÚPV Národní
rady SR jsme odhadovali minimálně 90 procent ekonomických imigrantů. Více v
článku a ve slovenských médiích.

Jak hodnotíte to, jak se k imigrační krizi staví EU a Německo? Jak se
díváte na roli Turecka? Máme se s ním dohodnout, nebo nás bude vydírat?
Není lépe postavit ploty chránící hranice?

O Turecku i o Řecku jsem se pesimisticky zmínil v našem minulém rozhovoru
pro vaše Parlamentní listy v závěru loňského roku – a obávám se, že
se moje nedůvěra vůči těmto státům potvrzuje. EU se pomalu probouzí –
a stále častěji slyšíme „varovné výkřiky“ i od politických a
vládních vůdců v „západních“ zemích. Reakce EU je však
neuvěřitelně pomalá a v podstatě se snaží reagovat s minimálně ročním
zpožděním. Česká republika by se neměla spoléhat na „evropské vůdce“,
ale měla by intenzivně pokračovat v opatřeních v rámci takzvané „Visegrádské
čtyřky“. Vždyť Češi, Slováci, Poláci a Maďaři jsou společně s
dalšími Bruselem, Německem, ale i Rakouskem a dalšími považováni za „ty
z Východu“. Naše státy k sobě mají blíž – a v poslední době
reagují podstatně pružněji než „vedení EU“. Ploty chránící jižní
a východní hranice EU budou pro nás všechny nutností. Stále doufám, že
nenastane doba, že by si ČR stavěla vlastní ploty na hranicích ČR s
ostatními státy. Ale to bychom se už dostávali k tématům, jako je „domobrana“
a podobně – a to si snad nepřeje nikdo z rozumně uvažujících občanů.

Andrej Babiš řekl, že příliv uprchlíků do EU se musí zastavit úplně.
Nemáme dle něj povinnost a v tuto chvíli nemůžeme vůbec nikoho přijímat.
Musíme prý v první řadě zaručit bezpečnost našich občanů. Ptá se,
proč by z bohatství evropských zemí tvořených po generace měli žít
lidé bez vztahu k hostitelské zemi a kultuře – lidé, kteří představují
bezpečnostní riziko a jejichž touhou není asimilace, ale rozvrat evropské
kultury. Dle Babiše není možné, aby Evropané měli menší práva než
přistěhovalci, a je vyloučeno, aby se přizpůsobovali uprchlíkům. Jaký je
váš názor?

S jeho názory na imigrační krizi rovněž souhlasím – a tato jeho slova
bych mohl „spolupodepsat“.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Plivnutí do tváře obětem komunismu. I taková slova se ozývají po zvolení
Ondráčka do čela sněmovní komise

Sněmovní komisi pro kontrolu činnosti GIBS povede nakonec Zdeněk Ondráček
(KSČM). Poslanci mu ve volbě dali přednost před poslankyní Majerovou
Zahradníkovou (ODS). A reakce na sebe nenechaly dlouho čekat.

Bývalého ministra kultury Daniela Hermana (KDU-ČSL) zvolení komunisty
Ondráčka do čela komise pro kontrolu GIBS rozčílilo. „Komunista
Ondráček v čele komise pro kontrolu GIBS je plivnutím do tváře obětem
komunismu. Je to o to smutnější, že k jeho zvolení došlo v okruhu 70.
výročí komunistického puče. Lidé dobré vůle, nesmíme to vzdát, dokud
je čas a prostor,“ podotkl Herman s tím, že je nutné spojit síly pro
svobodu a demokracii.

„Cesta k Babišovu absolutnímu ovládnutí policie je téměř umetena,“
píše se v reakci na zvolení Ondráčka na twitterovém účtu serveru Forum24.cz.

Český spisovatel Jiří Padevět se pak ve svém statusu domnívá, že 79
zákonodárců Poslanecké sněmovny „právě fluslo do tváře všem, kteří
byli šikanováni represivními složkami“.

„Mlátička komunista Ondráček se stal šéfem poslanecké komise pro
kontrolu GIBS. ANO se opět zostudilo. Při Palachově týdnu jsem byl na všech
demonstracích, policie zasahovala brutálně. Je to kvůli GIBS, p. Murínovi?
Odporné. Jeden Babiš vládne všem,“ poznamenal komentátor Martin Fendrych.

A svůj názor sdělil i šéf ODS Petr Fiala. „Zvolení komunisty a
někdejšího policisty, který rozháněl protikomunistické demonstrace, do
čela komise pro kontrolu GIBS, je neuvěřitelnou zprávou. Zodpovědnost za to
mají všichni ti, kteří jej obhajovali a volili. Hlasovací koalice ANO–SPD–KSČM
dál funguje,“ podotkl.

Svůj názor sdělil také právník Tomáš Tyl. „Bingo,“ okomentoval to
pak bloger Petr Paulczyňski.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Tajná zadní vrátka telefonů Android posílají data do Číny

Bezpečnostní experti varují, že Čína by mohla tajně monitorovat 700
milionů mobilů Android.

Objevili software ‚zadních vrátek‘, se kterým se ty chytré telefony a
další zařízení už distribuují, který posílá osobní data uživatelů,
aniž by to věděli nebo s tím souhlasili, do Číny.

Fox News hlásí:

Kryptowire je bezpečnostní firma, která tuto slabinu objevila, a ta uvedenou
informaci ve čtvrtek potvrdila na své webové stránce. Firma napsala, že
určitá zařízení Android obsahují předinstalovaný software, který
sbírá a odesílá osobní data, jako texty a zeměpisné umístění,
neoprávněné třetí straně.

Americké úřady nemají o povaze tohoto tajného dolování dat jasno,
existují ale dvě možné teorie jednak, že by to mohlo být za účelem
reklamy, a pak že to posílá zpravodajské informace čínské vládě,
hlásí New York Times.

New York Times rovněž uvedl, že mezinárodní zákazníci a ti s
jednorázovými a předplacenými kartami jsou těmito softwarovými průniky
nejzranitelnější. Šanghajská Adups Technology Company, která ten software
napsala, potvrdila, že uvedený kód běží na více než 700 milionech
telefonů, v autech a v dalších malých zařízeních.

Kryptowire o tento problém zakopla náhodou, když si jeden její výzkumník
na zámořském výletě koupil levný telefon BLU R1 HD. Během procesu
seřizování telefonu si ale tento výzkumník všiml „neobvyklé síťové
aktivity.“ Zjistil, že jeho telefon během týdne vysílal textové zprávy
na několik serverů registrovaných u Adups umístěných v Šanghaji.

Kryptowire na své webové stránce uvedla, že tomuto software a jeho činnosti
se podařilo překonat antivirovou ochranu, protože je dodávaný už se
zařízením a není tudíž považován za malware. BLU Products podle New York
Times uvedla, že tím bylo postižených 120 000 jejich telefonů a
aktualizovala proto software, aby tuto funkci odstranila.

Edmondo Burr

Zdroj: yournewswire.com

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Nezralá mládež, povýšení vzdělanci. Alexander Tomský utřel bohatého
přítele Tomáše Halíka

Politolog Alexander Tomský se na stránkách MF Dnes pustil do polemiky s
pražským stavitelem Luďkem Sekyrou, který prý tvrdí, že intelektuálové
by měli bránit společnost svým nezávislým kritickým rozumem před
škodlivými populisty. Představa intelektuálů-obránců je ale dle Tomského
úplně mimo. Sekyra se často chlubí svými kontakty s Tomášem Halíkem.

Tomský poukazuje na to, že mezi intelektuály je v módě strašit tím, že
hrozí kolektivní hysterie, vzpoura davů a že přicházejí strašliví
vůdci, kteří se ztotožní s lidem jako paša Erdogan. Intelektuálové ale
dle politologa vůbec netuší, že takovou netolerantní autoritativní vládu
již máme.

„Téměř celá západoevropská elita, vládnoucí strany a větší část
médií vytvořily jeden proud a jednu ideologii jedné koalice – jakési
národní fronty tzv. hlavního proudu, a kdo nesouhlasí, tomu nezbývá než
volit ty nebezpečné vulgární populisty,“ myslí si Tomský.

Politolog sám dlouhá léta potkává občany, kteří mají pocit, že se
svět zbláznil a establishment elity se svými přisluhujícími intelektuály
uráží jejich zdravý rozum.

„Kde vidí Sekyra odvahu a nezávislost dnešních intelektuálů? Odjakživa
slouží každému utopickému režimu a napadají pragmatické režimy, jako je
ten v Británii. Pár nonkonformních disidentů, jež dává za příklad, to
byla na sklonku zmírajícího komunismu velká výjimka,“ upozorňuje Tomský.

Politolog zároveň upozorňuje na „evropskou utopii“, jež rozvrací naši
tradiční, normativní civilizaci. „Co jiného je antidiskriminace,
povýšení bizarních menšin na jakousi závaznou normu, manželství
stejného pohlaví, politika identity (transgenderových výmyslů),
feministické kvóty, inkluze postižených na normální škole, unisexuální
veřejné záchodky, snaha nacpat děti do jeslí a matky do výroby, ochrana
práv dětí před autoritou rodičů?“ táže se Tomský a zároveň si i
odpovídá: „To vše, aby se znemožnila otevřená diskuze.“

Na „zglajchšaltovaných“ západních univerzitách prý učí „nezralou“
mládež, jak převychovat společnost.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Nikaragua: Vítězství Ortegy rozzuřilo Washington

Daniel Ortega zvítězil v prezidentských volbách v Nikaragui potřetí za
sebou. Dostal 72 % hlasů voličů. Blahopřáli mu prezidenti Kuby, Mexika,
Venezuely a Salvádoru, ale Spojené státy plánují uvalení sankcí.
Washington začal legitimní vládu pomlouvat, přitom ta zemi stabilně
rozvíjí. Washingtonu není po chuti její zahraniční politika.

Už to, že vůdce Sandinovské fronty národního osvobobzení Daniel Ortega
vedl zemi dvakrát, bylo neobvyklé.

Bylo to v létech 1985 až 1990 a od roku 2006 až doposud. V Nikaragui se
říká: „Chavez nám stále pomáhal levnou ropou a gringové nám
způsobují jen problémy“. Ortegovo vítězství není jen výsledkem
protestního hlasování čtyřmilionového volebního potenciálu, ale má i
jinou příčinu.

Výsledek nezapadl do harmonogramu návratu na zadní dvorek USA, když už
proamerické síly zvítězily v Argentině, Brazílii a ve venezuelských
parlamentních volbách. Proto se západní media snaží nikaragujské volby
diskreditovat. Vykládají o nízké účasti, potlačování opozice, absenci
oslav veřejnosti. Ortega je prý vázán osobními pouty s oligarchy a vůdci
katolické církve, která výsledek voleb schválila. Líčí, že kvůli
zhoršenému zdraví Ortega stát neřídí, vládne jeho žena, jejíž
zvolení viceprezidentkou je počátkem dynastie tyranů, a podobně. Ale i
kdyby, čímpak by byl klan Clintonů lepší než klan Ortegů? To znamená
jevy jako potlačení opozice, doba vládnutí, srůstání s oligarchií. O
čistotě amerických voleb si asi nikdo soudný nedělá iluze.

Na ulicích se slavilo, o tom se lze přesvědčit. Jeden z manifestujících
vyjádřil své pocity takto: „Jsem na výsledek pyšný. Došlo k tomu, co
lidé očekávali. Jsme rozradostněni, když slavíme naše vítězství,
půjdeme dopředu, budeme bojovat s chudobou, naše děti budou vyrůstat
nadále v bezpečí a míru, obzvláště při možnosti studovat bezplatně.“

Proamerická media vyzývají opozici k protestům přesto, že jejího
kandidáta podpořilo jen 15 % voličů. Vůdce CONTRAS Zelaya vyhrožuje, že
opozice bude i s použitím zbraní paralyzovat život na severu a v centru, kde
jsou soustředěna hlavní odvětví hospodářství – dobytčí farmy a
kávové plantáže. Tyto provokace připravuje Washington. Velvyslankyně USA
už několik dní před volbami pochybovala v novinách o legitimitě vlády.
Dolní komora US Kongresu schválila Nica-act, s jehož pomocí bude možno zemi
odebrat 60 % finanční pomoci od Mezinárodní rozvojové banky a Světové
banky. Představuje to 250 až 300 milionů USD za rok. Zákon může vstoupit v
platnost po schválení Senátem a novým prezidentem USA. Je to příprava
barevné revoluce. Taková opatření se obvykle činí vůči demokraciím,
které odmítnou diktát Washingtonu v zahraniční politice. Ortega se diktátu
vzepřel, uznal nezávislost Abcházie a Jižní Osetie i výsledky referenda na
Krymu. Kontextová reklama Sklik

Pro svoji úspěšnou činnost si Ortega vzal několik lekci z prohry v roce
1990.

1) Pochopil, že přidělovací socialismus bez rozvoje soukromého sektoru
nepřinese blahobyt. V příznivých létech, kdy pomáhal Chávez, vytvořili
jeho ekonomové plně fungující ekonomiku. V posledních pěti letech bylo v
Nikaragui průměrné tempo růstu 5 %. V roce 2015 činil růst HDP 4,9 % (podle
centrální banky). V tomto roce se očekává další zlepšení tohoto
ukazatele. To dovoluje bojovat s chudobou, která se od roku 2009 do roku 2014
snížila ze 42,5 % na 29,6 %. Extrémní chudoba se snížila za 14,6 % na 8,3
%. Managua posilovala vývozní odvětví a stimulovala domácí poptávku.
proto dnes sandinisty podporují široké vrstvy obyvatel, jak chudí, tak
podnikatelské elity.

2) Inspiroval se socialistickou zkušenosti Kuby v oblasti vzdělávání a
zdravotnictví.

3) Přimáčkl pouliční zločinnost, obzvláště ve srovnání se sousedními
zeměmi – Guatemalou, Hondurasem a Salvadorem.

4) Připravil k realizaci grandiózní projekt stavby analogie Panamského
průplavu s výstavbou silnic, dvoukolejné železnice, ropovodu, dvou
hlubinných přístavů, dvou letišť a dvou zón volného obchodu. Domohl se
investice ve výši 40 miliard USD od investora z Hongkongu pro zahájení
výstavby v roce 2019. Realizace projektu bude znamenat ohromné změny v
ekonomice. Nikaragua už nebude zemí se surovinovým hospodářstvím, ale bude
prodávat moderní služby. Velký nikaragujský průplav se považuje za
projekt, který pomůže rozvoji celého regionu.

Takto pokračuje Ortegova Nikaragua v klidném rozvoji, zajišťujícím
hospodářský růst a podporu obyvatel.

Zdroj: om.cz

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Starosta Londýna obvinil USA z do nebe volajícího pokrytectví

Starosta Londýna Boris Johnson označil pokusy prezidenta USA Baracka Obamy
přesvědčit Brity hlasovat za zachování země v EU za „pohoršující a
nesmyslné pokrytectví“.

„Příjezd strýčka Sama, to je část do nebe volajícího a bezměrného
pokrytectví. Na světě není ani jedna země, která by ochraňovala svoji
suverenitu s takovou historickou pozorností, jako to dělají USA. Dodnes se
Američané odmítají podřídit jakékoli mezinárodní jurisdikci. Dokážete
si představit, že by Američané podřídili svoji demokracii takovému
režimu, jaký máme u nás v EU?" — napsal Boris Johnson.

„Američané vidí v EU prostředek pro vytváření pořádku na kontinentu,
jehož konflikty vzaly život tolika Američanů, a pevnost pro ochranu před
Ruskem. Oni si vždy mysleli, že americkým zájmům vyhovuje to, aby Velká
Británie, jejich spojenec číslo jedna, jejich věrný přítel, byla do
všeho hluboce zapojena. Představy Ministerstva zahraničí Velké Británie
jsou mimo to takové, že jsme důležitější pro Washington, pokud můžeme
přesvědčivě dokázat, že máme „vliv" v Bruselu. To se ale s každým
rokem zmenšuje," vyjadřuje Johnson své přesvědčení.

„Mezi USA a EU jsou velké rozdíly, ty nikdy nezmizí. USA mají společnou
kulturu, jazyk, jeden silný obraz a jedinou vládu… EU tohle nemá,"
zdůraznil Johnson.

„Tím, že nás budou přesvědčovat zapojit se ještě hlouběji do
federální struktury EU, nás budou chtít Američané poslat po cestě, po
níž by sami nešli nikdy v životě. To proto, že je to země, která se
narodila ve svobodě. Vypadá to tak, že oni občas zapomínají, že my si
také ceníme svobody," dodal Johnson.

Referendum o členství Velké Británie v EU se uskuteční 23. června. V
referendu se bude odpovídat na otázku: „Má zůstat Spojené království
členem Evropské unie?" Uprostřed února bylo na summitu EU v Bruselu dosženo
dohody o zvláštním statusu pro Británii v rámci Evropské unie. Konkrétně
bylo Londýnu dovoleno ponechat si kontrolu nad měnou a samostatně rozhodovat
o migrační politice.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Šok. 500 marek za Žida. Svět hledí na povolební Slovensko

Zahraniční média se zevrubně věnují volebním výsledkům na Slovensku.
Poukazují na obtížné vyhlídky při sestavování vládní koalice a
zaměřují se také na překvapivý úspěch krajně pravicové Ľudové strany
Naše Slovensko (ĽSNS), v jejímž čele stojí kontroverzní Marian Kotleba.

Internetový server Politico.eu konstatuje, že prostor pro vytvoření vládní
koalice je velmi úzký. Předně proto, že voliči poslali do parlamentu hned
osm politických stran, z nichž dvě jsou považovány za krajně pravicové a
ostatní s nimi nechtějí spolupracovat. Většina parlamentních stran vedle
Kotlebovy (ĽSNS) odmítá vést rozhovory o možném vzniku koalice také s
vítězným Smerem premiéra Roberta Fica. „Rýsuje se možnost vzniku
úřednické vlády pod vedením prezidenta Andreje Kisky, který v
prezidentských volbách porazil Fica,“ míní Politico.eu v článku, který
byl sepsán ještě před dnešním oznámením, že pověření k sestavení
vlády obdrží Fico.

Politico.eu upozorňuje na to, že Fico svým důrazem na nebezpečí, které z
jeho pohledu představují uprchlíci, fakticky v předvolební kampani pomáhal
krajně pravicovým stranám. „Minimálně Fico spoluvytvořil atmosféru
strachu, která vyústila v nepředstavitelné následky. Možná udělal chybu
v tom, že se spíš nezaměřil na solidní makroekonomické ukazatele a růst
HDP ve výši 3,6 %. Pověst Fica coby protřelého politického stratéga
notně utrpěla. Velmi špatně odhadl nálady voličů,“ konstatuje Politico.eu.

Celý text z Politico.eu najdete ZDE.

Za jeden z hlavních aspektů parlamentních voleb považuje Politico.eu vzestup
„ultranacionalistů“ v čele s ĽSNS Mariana Kotleby, který stojí v čele
Banskobystrického kraje. „Ovšem tradiční politické strany naproti tomu
zůstaly hluboko v poli poražených. Středopravá KDH a SDKÚ se vůbec
nedostaly do parlamentu,“ zmiňuje server a obává se, jak za této
nepřehledné situace zvládne Slovensko své předsednictví v Radě EU ve
druhé polovině letošního roku.

„Vzhledem k úspěchu euroskeptické strany Sloboda a Solidarita (SaS)
Richarda Sulíka by rovněž byla ohrožena schopnost Evropské unie zvládnout
rozpočtovou krizi v Řecku. Právě Sulíkova SaS před čtyřmi lety
přispěla ke konci středo-pravicové vlády, když odmítla, aby Slovensko
muselo navýšit své příspěvky do záchranného fondu eurozóny,“
připomíná Policito.eu a v závěru svého komentáře se zmiňuje o údajném
vzniku „neliberálních demokracií“ ve střední Evropě.

„V Polsku a Maďarsku tamější vlády upevnily moc a dostaly pod svoji
kontrolu média a klíčové instituce. V České republice a na Slovensku je
situace prozatím přece jenom odlišná. Fico je méně ideologický než
Orbán nebo Kaczyński. Slabší volební výsledek navíc Smeru neumožňuje
získat takový vliv, jako mají jednobarevné vlády v Budapešti a Varšavě,“
uzavírá Politico.eu.

Veřejnoprávní BBC se věnuje konkrétně županovi Banskobystrického kraj
Marianu Kotlebovi a úspěch jeho strany ĽSNS označuje za šokující. „Za
neonacistu se v současné době hloupě označuje kdokoli, jehož názory se
blíží Marine Le Penové a její Národní frontě. Ovšem Kotleba je
skutečný neonacista. Nedávno například pochodoval v uniformě Hlinkových
gard, což byla milice organizovaná nacisty Slovenského štátu za druhé
světové války. Tehdy na Slovensku vládl autoritářský fašistický režim,“
uvádí BBC.

Celý text z BBC máte k dispozici ZDE.

BBC připomíná, že za druhé světové války Hlinkovy gardy pronásledovaly
Židy. „Tehdejší slovenská vláda dokonce nabídla Berlínu 500 marek za
každého Žida deportovaného do Německa v případě, že se už nevrátí
zpět. A oni se skutečně na Slovensko již nikdy nevrátili,“ informuje
britské veřejnoprávní médium o temné minulosti Slovenska a uvádí, že z
odhadovaného počtu 75 000 předválečné židovské populace přes 80 %
zahynulo v nacistických koncentračních táborech. „A to i přesto, že
deportace na nátlak Vatikánu nakonec slovenský vůdce Jozef Tiso neochotně
zastavil. Kotleba tento režim kdysi popsal jako naprosto ideální.“

„Před dvěma lety, u příležitosti 75. výročí založení Slovenského
štátu, Kotleba dle svých slov osvobodil radnici Banské Bystrice tím, že
nechal sundat vlajku Evropské unie. EU veřejně pohrdá a NATO označuje za
teroristickou organizaci. Zdá se, že Kotlebovi se podařilo získat mnoho
hlasů od prvovoličů. Především díky protiuprchlické kampani. Na svých
billboardech hlásal jasné „Stop imigrantům“. Ovšem před údajnými
hrozbami souvisejícími s migrační krizí varovaly v podstatě všechny
partaje. Komentátoři se potom oprávněně obávali, že tím politici
riskují vypouštění džina z láhve evropského nacionalismu.“

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Tání mezi EU a Ruskem narazilo na mediální ledovec

Parlament EU schválil návrh polské poslankyně o boji proti propagandě z
ruských zdrojů „zpráv“. Mezi uvedenými jsou RT a tisková agentura
Sputnik. Což je zase jen další příklad protiúderu Západních elit proti
potenciálnímu tání v rusko-evropských vztazích za Trumpovy administrativy
po jejich porážce v amerických prezidentských volbách.

Hlasování odhlasovala méně než většina z 691 poslanců Europarlamentu, a
to díky absenci 208 poslanců. Návrh podpořilo jen 304 hlasů.

Ruský prezident Vladimir Putin EU za to vyčinil, když všem připomínal, jak
Evropa Rusko pravidelně „poučuje“ o demokracii, přičemž se sama
obloukem vyhýbá tomu, aby ona něco z toho dělala.

Vzpomeňte jen na proslulý výrok prezidenta Evropské komise Jean-Claude
Junckera z roku 2015: „Nemůže být žádné demokratické rozhodnutí proti
Evropským dohodám.“

To usnesení samotné je podle RT založeno na zprávě, která hledala jako
odporovat propagandě třetích stran.

Ta zpráva sepsaná polskou členkou skupiny Evropských konzervativců a
reformistů (ECR) Annou Fotyga tvrdila, že cílem Moskvy je „překrucovat
pravdu, provokovat pochybnosti, rozdělovat EU a je její severoamerické
partnery, paralyzovat proces přijímání rozhodnutí, diskreditovat instituce
EU a podněcovat mezi občany EU strach a nejistotu.

Jinými slovy je to příkaz k zadušení jakýchkoliv a všech diskusí
zpochybňujících potřebu Evropské unie a Spojených států realizovat
jejich plány. Ti bohové plebsu celé Evropy zakazují, aby se mohl někdy
dovědět, co se Bruselu opravdu děje.

Mediální protipuč

Je to prostě rozšíření diskusního tématu, se kterým se začalo už
počátkem týdne tj. ‚falešných zpráv‘. Jak už tento týden referoval
Joe Janowski, nikdo menší než New York Times sám neprohlašoval reportáže
Planety svobodné vůle o tzv. skandálu „Pizza Gate“ obklopujícím Comet
Ping Pong za okrajové.

Hned celý zástup tisku se už snaží vytlačovat na okraj alternativní
mediální zdroje, čímž zarážejícím způsobem odhalují, jak je kulturní
elita Západu represivní. Disent a tolerance je na pořadu dne jen potud, pokud
je to disent a tolerované záležitostí spadající do schváleného.

Cokoliv jiného jsou ‚falešné zprávy‘, ‚propaganda‘ a ‚poškozuje
to naši demokracii‘.

Nic nemůže být vzdálenějšího pravdě. Vidíte to na v Americe
protlačované krizi dne, na vzestupu amerických zastánců bílé
nadřazenosti z „Alt-Right“.

Takže se zase hraje s rasovou kartou.

Cílem je označkovat v co nejširším možném měřítku každého, kdo
podporoval Donalda Truma jako prezidenta jako člena Alt-Right.

Ale kdokoliv, kdo o Alt-Right něco ví, tak ví i to, že to začalo a stále
to je nanejvýš tak tucet talentovaných neonacistických memových
uměleckých adeptů trollingu z levičácké Sociální spravedlnosti na
Twitteru.

A v tom je v podstatě všechno shrnuto.

Vše ostatní kolem toho je vynález médií a Sorosovsko-Clintonovské junty
snažící se podvrátit Trumpovu administrativu ještě, než se vůbec odlepí
od země.

Rovněž je důležité odvrátit jakoukoliv změnu v evropsko-ruských
vztazích a zvolenému prezidentovi Donaldu Trumpovi je nenapravitelně otrávit.

Konec starých médií

Takovýto krok Europarlamentu nakonec však postrádá smysl. Vše, co s ním
udělají, bude jen zase další transfer bohatství od evropských daňových
poplatníků k technokratům z myšlenkových tanků snažícím se dobývat
rentu.

Zjevně začnou s pouhým 1 milionem €. To ale titulky v novinách moc
nedělá.

Hodně štěstí v boji s tím obrovitým diváctvem RT po celém světě. Toto
nevyhnutelně vydobyté diváctvo si vybudovali staromódním způsobem, s
nímž jsou na trhu unikátní.

Ano, jsou pro-rusky zaujatí. S tím ale RT nedělá žádné štráchy.

RT vysvětluje světové události způsobem, který je druhou stranou pohledu
na tu povídačku protlačovanou Západem. Soudě z toho, jak evropské vedení
tvrdě na RT útočí, tak ta televize musí odvádět velice dobrou práci.

Pravidla podnikatelského úspěchu jsou ta samá, bez ohledu na trh. Nabídnout
lidem unikátní produkt, který slouží těm, kteří nejsou obslouženi
produkty, co jsou v současnosti k dispozici.

RT to dělá od té doby, kdy její vlny udeřily do éteru. Stejně to
dělávala Fox News. A obě za to nenáviděli. Dnes je ale už i Fox začíná
být k nerozeznání od CNN a MSNBC. Její hodnocení, a co je důležitější,
její sazby zažívají strmý pád.

RT v tom ale vydržela a s každým dnem sílí.

Europarlament dokazuje, jak je odtržený od reality měnícího se mediálního
prostředí. Ten model takovýchto institucí už hyne. Lidé chtějí reálné
informace, nikoliv prefabrikovaná diskusní témata k nekonečnému omílání
v Goebbelsovském styl od kolaborujících mediálních kanálů.

Trump už zahájil proces odšoupnutí amerických médií na vedlejší kolej,
když minulý týden přímo před lidi předstoupil na YouTube. Čekejte, že
pak přijde neformální pokec.

Vítězství Trumpa, zrovna tak jako Brexit, dokázaly, jak málo kontroly lze
nad takovýmto modelem prosadit. A ať je ta spousta nezávazné legislativy
jakákoliv, tak na tom nic nezmění.

Tom Luego

Zdroj: zerohedge.com

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Wayne Madsen: Svět promlouvá skrze volební urny. Přichází konec
globalizace - Glexit?

Svět promlouvá skrze volební urny. Od britského „Ano“ hlasujícího pro
BREXIT – tj. odchod Velké Británie z Evropské unie – až po zvolení
proti-globalizačního Donalda Trumpa za prezidenta Spojených států se
planeta vyslovuje proti homogenizaci světa v jediný superstát s pomíchanými
a vzájemně se překrývajícími dosahy různých vlád, kulturních identit,
náboženství a politik. Americké volby nebyly ani tak volbami jako referendem
o globalizaci se všemi jejími zhoubnými projevy: s volným obchodem,
otevřenými hranicemi a se vzdáním se národní suverenity ve prospěch
amorfních mezinárodních organizací.

Na všech kontinentech roste lidová podpora pro „odchod“ z těch
mezinárodních intrikánských spolčení počínaje Evropskou unií a
Mezinárodním trestním tribunálem přes Severoatlantickou smluvní organizaci
(NATO) až dokonce po Spojené národy.

Letos v srpnu filipínský prezident Rodrigo Duterte pohrozil stažením své
země z OSN, což je první takováto hrozba členského státu OSN od
úspěšného stažení Indonésie z OSN jejím prezidentem Sukarnem v roce 1965.

Zastánci ekonomické a politické globalizace utrpěli těžký úder nejen
zvolením Trumpa ve Spojených státech a úspěšným odhlasováním BREXITU ve
Velké Británii, ale i rozhodnutím Jižní Afriky a dalších afrických zemí
o stažení z Mezinárodního trestního tribunálu v Haagu (ICC). Tento
mezinárodní tribunál byl pod těžkým vlivem globálního spekulativního
fondu patřícího zmiji mezinárodních financí Georgi Sorosovi a Afričané
na něj čím dál více pohlíželi jako na „Tribunál mezinárodního
bílého řádu“ hlavně se svými trestními stíháními zaměřujícími se
na africké vůdce jako že válečné zločince. Letos v říjnu se Jižní
Afrika přidala k Burundi a ke Gambii s oznámením že z ICC odchází.
Ironický trapas je v tom, že hlavní prokurátor ICC Fatou Bansouda je zrovna
z Gambie.

Jižní Afrika byla v roce 2015 odsuzována obvyklou sbírkou Sorosem
financovaných neziskovek včetně Human Rights Watch a Amnesty International za
to, že neuvěznila súdánského prezidenta Omara al-Bashira předtím
obviněného ICC, když byl na oficiální návštěvě Jižní Afriky. Jižní
Afrika odmítla vměšování ICC do jejích vnitřních záležitostí a
znechucení s tímto soudem kulminovalo v nedávném rozhodnutí z tohoto
tribunálu odejít.

O měsíc později oznámilo Rusko, že se také stahuje z podpisu Římské
smlouvy 2000, která ICC zakládá. Po listopadovém Asijsko-pacifickém
ekonomickém summitu v peruánské Limě i filipínský prezident Duterte
oznámil, že jeho země se přidá k Rusku, Jižní Africe a k dalším zemím
opouštějícím ICC. Duterte řekl: „Jsou zbyteční – ti Mezinárodní
trestní soudci. Rusko odešlo. Asi se přidám. Proč? Jenom ty malé, jako
jsme my, deptají.“ I další africké země uvažují o stornování ICC.
Patří k nim Uganda, Keňa a Namibie. V roce 2015 navštívil Namibijský
prezident Hage Geingob bývalého tanzanského prezidenta Jakaya Kikwet, aby se
přidal k Namibii a z ICC odešel. Na summitu Africké unie v Jižní Africe
Geingob řekl: „Někteří lidé říkají, že to my jsme ti, kdo ICC
vytvořili. Avšak když člověk vytvoří něco, co je sice užitečné, ale
později se to zvrhne na nějakou ohavnost, tak má právo jít od toho, když
to přestalo sloužit zamýšlenému účelu.“

Vítězství BREXITU a to Trumpovo osmělilo voličstvo v mnoha dalších
zemích, aby odmítlo ty spiklenecké spolky rdousící práva národní
suverenity. 4. prosinec 2016 představuje bod zlomu v odmítání globalistické
agendy. Je to datum, kdy se zopakují rakouské prezidentské volby z 24. dubna
2016, v nichž byl kandidát rakouské strany Svobodných stavících se proti
EU Norbert Hofer těsně poražen EU zastáncem Alexandrem van der Bellenem ze
strany Zelených. Ukázalo se, že 77 900 hlasů chybějících osob bylo
špatně spočítaných, což tedy znamená typicky Sorosem zmanipulované volby.
Rakouský ústavní soud tedy nařídil volby nové. Výsledek voleb ze 4.
prosince se podle průzkumů předpokládá silně ve prospěch Hofera, jelikož
Rakousko bylo zachváceno vzepětím nevůle k EU, které otřásá celou
Evropou. 4. prosince je rovněž datum italského referenda o změně ústavy.

Italský ministerský předseda Matteo Renzi na toto referendum vsadil svou
politickou budoucnost a kdyby to prošlo, tak to omezí pravomoci horní komory
italského parlamentu, Senátu, a drasticky to oseká pravomoci italských
regionů. Renzi čerpá podporu pro svoje referendum od obvyklé sbírky těch,
kdo nepředstavují běžné lidi – od členů elitní smetánky jako herci,
zpěváci, slavní kuchaři, profesionální atleti, filmoví režiséři a
další rozvratné pijavice na těle společnosti. Stejně jako při kampani v
Černé hoře, aby vstoupila do NATO, také podporované Sorosem a CIA
financovanými propagandisty, jsme i tam viděli černohorské herce,
žurnalisty a profesionální atlety zjevující se v televizních pořadech a
naléhající na členství země v NATO, ač spousta průzkumů ukazovala, že
většina se k této vojenské alianci přidat nechce.

Přívrženec EU a globální integrace Renzi řekl, že když referendum
nevyjde, tak rezignuje. Ale podle průzkumů se daleko více očekává, že to
nevyjde a voliči odhlasují „Ne“. 4. prosinec možná vstoupí do historie
po boku 24. června 2016 respektive 8. listopadu 2016 – kdy došlo k BREXITU a
k Trumpovu zvolení – a to zapsáno červenými písmeny jako dny, kdy voliči
odmítli globalizaci. Renzi se brzy přidá k dalším zdiskreditovaným
globalistům včetně bývalých britských premiérů Tony Blaira a Davida
Camerona, bývalého belgického ministerského předsedy Guy Verhofstadta,
francouzského prezidenta Francois Hollanda a německé kancléřky Angely
Merkel zapsaných jako poznámky pod čarou zkrachovalé historie mezinárodní
integrace.

Dalším důležitým datem GLEXITU byl 13. listopad. Ještě když byl
globalistický svět otřesen zvolením Trumpa 8. listopadu, přišla zpráva,
že v bulharských prezidentských volbách byl zvolen pro-ruský, bývalý
pilot MIGu a politický novic Rumen Raděv. Tato volba vedla k rezignaci
bulharské pro-EU orientované vlády. Ve stejný den i voliči v Moldávii
zvolili Igora Dodona, který odmítl obchodní dohodu mezi EU a Moldávií, že
se radši přidá k Eurasijské ekonomické unii upřednostňované Ruskem. Tyto
dvoje volby v zemích, kde Soros zamořil spoustu médií a politických
infrastruktur nohsledy EU a NATO ve svých službách, byly historické a je
dalším projevem toho, že svět globalizaci odmítá.

Navíc k EU, NATO a ICC i další regionální globalisticky orientované
organizace se potácí na pokraji trvalého rozpadu. Jihoasijská asociace pro
regionální spolupráci (SAARC) se rozštěpila podél zlomové linie
pro-indické a pro-pákistánské. Poslední summit SAARC v Pákistánu byl
zrušen, když se ho Indie odmítla zúčastnit. K Indii se brzy přidali
spojenci Bangladéš, Bhútán a Afghánistán. Vypadá to, že tato organizace
je trvale rozštěpená s tím, že členové SAARC jako Maledivy, Srí Lanka a
Nepál se staví proti Indii a obecně se druží s Pákistánem. Další
krachující mezinárodní organizace Arabská liga je vazalem peněž Saúdů a
despotů ze Zálivu, a ta ukázala svou zbytečnost už v roce 2011, kdy
suspendovala členství Sýrie a Libye, když se ty musely potýkat s NATO
podporovanými džihádistickými revolucemi. Tato Liga také udělila
členství jemenské exilové vládě saúdských loutek.

Určitým odrazem toho, co je stažení se z ICC u afrických států, na
americkém kontinentu Venezuela v roce 2013 oznámila stažení se z
Mezi-americké konvence o lidských právech (IACHR), která je silně pod
americkým vlivem, a ze spikleneckého spolku Organizace amerických států
sídlící ve Washingtonu DC hned vedle Bílého domu. Venezuelské stažení
bylo rovněž odmítnutím jurisdikce Meziamerického soudu lidských práv (CorteIDH)
sídlícího v Costa Rice. Dominikánská republika se z tohoto soudu stáhla v
roce 2014. Trinidad a Tobago to s radostí provedly už dávno, když zavrhly
celý tzv. „Meziamerický systém“, tj. americkou hegemonii nad Západní
polokoulí, ty se z IACHR stáhly už v roce 1998. Kritika IACHR přichází i z
Ekvádoru, Nicaragui, Kolumbie a z Peru.

Britské společenství národů, tj. anachronický pozůstatek po Britském
impériu, který shlukuje bývalé britské kolonie do skupiny národů
patolízalských k britské královské rodině, už zažilo tichý odchod
Gambie, Malediv a Zimbabwe z této smysl postrádající organizace.

Trump oznámil, že USA odejdou z Trans-pacifického partnerství (TPP), čímž
rovněž zasadil věci globalizace hroznou ránu. Americkým stažením je TPP
mrtvá. Americké odmítnutí TPP ponechalo další signatáře TPP jako Nový
Zéland a Jižní Korea toužící expandovat na čínský trh v situaci, kdy se
už radši snaží rozšiřovat dohody s Čínou, takže je tu obnova
upřednostňování bilateralismu před multilateralismem. Je tu tedy sice
nějaký „Nový světový řád“ (New World Order), ale ne ten, který
předjímali globalisté. Tento Nový světový řád je obnovená národní
suverenita, kulturní a náboženská identita a odmítání diktátu
nevolených mezinárodních byrokratů.

Wayne Madsen

Zdroj: strategic-culture.org

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Následující záběry v televizi neuvidíte. Syrští vojáci pomáhají
civilistům při evakuaci z Aleppa za střelby teroristů

V níže uvedených záběrech jsou syrští vojáci pomáhající civilistům
při evakuaci z Aleppa při střelbě teroristů (syrských umírněných
rebelů).

S největší pravděpodobností to jsou ti krvelační syrští vojáci Asada,
kteří nemají nic lepšího na práci, než zabíjet civilisty, děti a
likvidovat poslední funkční nemocnice, dodává jeden z komentujících
ironicky. (Dobré zprávy ze Sýrie. Syrské vládní síly osvobodily asi 40
procent východního Aleppa od teroristů)

Zdroj: sputniknews.com Kontextová reklama Sklik

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Starověké jaderné výbuchy. Měli už v pradávnu zbraně hromadného
ničení?

Starověká literatura je plná odkazů na zbraně hromadného ničení
používané prehistorickými bohy. Mnozí historikové si myslí, že jde o
mytologii bez jakéhokoliv vztahu k moderním technologiím.

Že by ale před tisíciletími opravdu zbraně hromadného ničení měli?

Ale po provedení o něco pečlivější analýzy korelací s archeologickými
objevy mohou tyto odkazy začít zapadat do kategorie „historie“ se vším,
co k tomuto oboru patří. I když je to ohromující, i když vypadají
neuvěřitelně, tak už v časech, které lze těžko datovat, probíhaly
války, při nichž se používaly atomové a neutronové bomby, ale i vojenské
technologie, které zatím známy nejsou.

Jaderná válka popisovaná v epické historii Indie

V Mahábharátě, v ohromném epickém velezpěvu ze starověké Indie, se
popisují přesvědčivé a barvité epizody jaderné války.

Komparativní analýza mýtů výzkumníkům umožnila dospět k domněnce, že
Mahábharáta mluví o čemsi, co existovalo tisíce let před námi, o Asurské
civilizaci, která stejně jako Atlantida, Lemurie a Hyperborea existovala
ještě před současnou civilizací.

Existují i domněnky, které hledají podobnosti mezi sumerskými bohy a
védskými bohy, tvrdící, že tu byla jen jedna ničivá válka mezi
generacemi bohů, která zůstala v paměti lidí stejně jako Potopa. A jménem
té velké Védské války byla Kurukšétra, která připomíná „sumerský
mýtus o Kur“.

Dávná civilizace v povodí Indu udržovala se sumerskou civilizací obchodní
vztahy, jak dokládají mnohé pečeti v mezopotámských archivech.

Jsou tu i fyzické stopy zanechané těmito válkami, v nichž byly použity
jaderné zbraně (zesklovatělý písek, zesklovatělá opevnění,
zesklovatělé kostry, zesklovatělá půda a radioaktivita), které existují
na všech těch místech, kam ta „mytologie“ uvedené konflikty umisťuje.

Té velké Védské války, v níž byly použity atomové bomby, se rovněž
účastnily mladé generace bohů a vůdčí klany. Ty byly všechny příbuzné.
A nějací jiní použili mocných ničivých zbraní a nakonec i atomových
nebo neutronových bomb. Tyto zbraně jsou popisované v Mahábharátě a v
Rigvédě.

Stejně jako sumerská a biblická města, tak nesou i ohromná města Indus,
Harappa a Mohenžo-Dáro zjevné „stopy“ atomového nebo neutronového
ničení. Kostry na ulicích, spoustu svírajících rukou chycených při
útoku od katastrofy, která na ně náhle padla, jsou mezi těmi
nejradioaktivnějšími, což je podobné situaci v Hirošimě a Nagasaki.

Datováno je to 2 500 let před naším letopočtem, ale radioaktivita by mohla
způsobit změny v datování, takže by mohly vypadat jako daleko pozdější.
Ruský historik A. Gorbovskij referuje o nálezu kostry s 50 krát vyšší
radioaktivitou než normální.

V Mohendžo Dáro byla rovněž objevena tlustá vrstva zeleného skla, vzniklá
roztavením jílu při více než 1 500 stupních. Rovněž se tvrdí, že bylo
nalezeno epicentrum exploze, kde vše krystalizovalo, roztavilo se a zformovalo
to takový skelný konglomerát.

Záhadné zářivě lesklé černé kameny nalezené v tomto epicentru byly ve
skutečnosti hliněné hrnce, které se přetavily za extrémní teploty. V
ulicích celého města bylo nalezeno jen 44 koster, což ukazuje, že věděli,
co má přijít, a obyvatelstvo už předtím uteklo.

O možnostech pradávných jaderných válek zvaných prehistorické jaderné
vály se poprvé v 60. letech zmiňoval spisovatel Erich von Däniken.

Jeho teorie uvádí, že jaderné zbraně vyrobili a použili buď dávné
kultury, nebo dávní astronauti v hodně vzdálené minulosti. Von Däniken a
další spisovatelé tvrdí, že našli doklady o jaderných zbraních v textech
Bible a Mahábharáty a např. v libyjské poušti – kde je skleněná a
zesklovatělá architektura.

Ale pradávná města, jejichž kamenné zdi doslova zesklovatěly, se nachází
i v Indii, Irsku, Skotsku, ve Francii, v Turecku a jinde. Neexistují žádná
logická vysvětlení zesklovatění kamenných opevnění a měst kromě
jaderného výbuchu.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Okamžitě rozpustit armádu, zaznělo z týdeníku po srážce Pandurů u
Tábora

Nad nehodou pěti Pandurů, ke které došlo tento týden nedaleko Tábora, se
na serveru Reflex.cz zamýšlí publicista Jiří X. Doležal.

Páteční nehoda Pandurů podle Doležala ukazuje, že bychom měli vojákům
odebrat zbraně, aby je nezničili, a poslat je domů.

Doležal připomíná, že minimálně čtyři z řidičů Pandurů zapomněli
na tu nejzákladnější poučku silničního provozu, která zní „bezpečný
rozestup vozidel“.

„Takže naše armáda dokázala svým vojenským transportem vyřadit z
provozu značný podíl našich obrněnců jen díky své tuposti – bez
jakéhokoliv zásahu vnějšího nepřítele. Jak by to dopadlo v boji, si ani
nechci představovat,“ podotýká Doležal.

Proto navrhuje „vzhledem k prokázané totální nekompetentnosti naší
armády“ naši armádu rozpustit. Obranu naší země navrhuje „outsourcovat
za peníze, které dnes dáváme na naši neschopnou armádu“ v Izraeli. „Je
to zvláštní, ale izraelské armádě – IDF – se nesrážejí nejen
obrněnce při mírovém přesunu, ale dokonce ani letadla v boji,“ dodává
Doležal závěrem.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Tak už je to tady. Afričtí a arabští uprchlíci žijí nelegálně i u nás
v ČR. Nájezdy migrantů. Babišův poslanec podává otřesné svědectví

ROZHOVOR Poslanec ANO Zdeněk Soukup a zakladatel Platformy na obranu evropské
kultury říká, že v Praze, Brně, Karlových Varech, Jáchymově a dalších
místech se objevují mladí muži a zahalené ženy, co v žádném případě
nevypadají na studenty anebo turisty. K nám prý přecházejí migranti z
Německa bez problémů, po českých policistech ani vidu ani slechu. Soukup
podporuje, aby v zákonu o obecném referendu byla i možnost hlasovat o
vystoupení z EU.

Vy jste již několikrát zmínil, že u nás nelegální migranti již jsou.
Můžete o tom říci více? Kde? Od koho máte zprávy? Mluvíte i o vlastních
zkušenostech?

Dostávám spoustu mailů, facebookových zpráv, lidé mi píší o svých
poznatcích – možná jenom dojmech. V Praze, Brně, Karlových Varech,
Jáchymově a dalších místech se objevují mladí muži a zahalené ženy, co
v žádném případě nevypadají na studenty anebo turisty. Z celkem
důvěryhodného zdroje jsem vyslechl příhodu muže ze Stříbra u Tachova, ke
kterému si do auta nečekaně přisedl cizinec a snažil se přimět muže, aby
ho odvezl do Prahy. Dlouho jsem zvažoval, jestli o tom mám veřejně mluvit.
Byly to zprávy neověřené. : Co vás přimělo o tom mluvit? : Postoj jsem
změnil až na základě svědectví bývalého poslance a mého přítele z
Božího Daru. Přes tamní nehlídaný hraniční přechod běžně chodí
uchazeči o německý azyl na naše území. Sociální dávky, které
pobírají v SRN, utrácejí u nás. Za dávky si kupují lázeňské pobyty,
anebo si pronajímají byty. Manželka mého přítele zažila dost neomalené a
provokativní jednání těchto lidí v autobusu. Ti, kteří chtěji vidět, si
jistě všimli, že na Václavském náměstí vznikla další (už kolikátá?)
kebabárna a kolem ní se soustřeďují časem oplývající, zřejmě arabsky
mluvící mladí muži s pověstnými drahými telefony. Vždycky, když tam
procházím, vzpomenu si na asi půl roku starou zprávu německé policie, že
se jejich úřadům loni ztratilo asi 400 tisíc migrantů. : A co říkáte
takovým námitkám, že u nás žádní nelegální migranti nejsou, že se
nám migrační vlna vyhnula a tak ti, kteří varují před imigrací, šíří
hysterii?

Za prvé – jak už jsem řekl, migranti u nás jsou. Co se týká hysterie,
tak tu vnímám spíš třeba u lidí, kteří za největší hrozbu pokládají
současné Rusko. : Máte nějaké zprávy ohledně případu afghánského
uprchlíka v ČR, který sexuálně napadal zdravotní sestru Na Bulovce? Vy
jste kvůli tomuto případu interpeloval premiéra...

Ano, nějaké zprávy mám. Jeho pobyt je zřejmě legální, pravděpodobně
souvisí s ochranou rodin, které přicházely do styku s občany ČR. :
Myslíte si, že zvolení Donalda Trumpa prezidentem USA bude mít nějaký vliv
na otázku imigrace?

Nemyslím. Donald Trump, který má spíš tendenci omezovat roli USA jako
světového četníka, těžko bude usilovat, aby NATO uplatnilo čl. 5 své
zakládající smlouvy, podle které je napadení jednoho signatáře napadením
Aliance jako celku. Já nájezdy statisíců migrantů za napadení považuji s
přihlédnutím, jak si na územích, která chtějí pokládat za nový domov,
počínají. : A myslíte si, že zvolení Trumpa povzbudí politiky a strany
kolem Marine Le Penové, Norberta Hofera a podobně a že mají šanci uspět ve
volbách? Jsou označováni za fašisty a rasity, xenofoby...

To doufám. Také doufám, že tito politici budou mít příležitost dokázat,
že nejsou populisti a náckové; jak se nám to léta snaží podsouvat
pánové a dámy z pražských kaváren.

Marine Le Penová se třeba politicky i lidsky rozešla se svým otcem pro jeho
kontroverzní názory, například pro popírání holocaustu. Také ostatní,
které jmenujete, si vysloužili od svých neomarxistických liberálů
nelichotivé nálepky. Ostatně, i v našem parlamentu jsem zaznamenal podivné
ozvěny. Jeden řekne vlastenec a ozve se nacionalista, nacionalista,
nacionalista … nácek, nácek … A Donald Trump? Uvidíme.

No to je asi kvůli tomu vylepšení evropského genofondu… (smích). Ale
vážně, EU totálně selhává. Někdy mám pocit, že je snad nemožné, aby
v tom nebyl nějaký záměr. Nerozumím tomu. : Od kritiků migrace je často
slyšet, že „EU by měla hájit vnější hranice“. To říká i Andrej
Babiš. To říká již déle než rok. Ale když EU nekoná, není namístě,
abychom tedy začali dělat něco my sami? Když vnější hráz proti povodni
nefunguje, není namístě, abychom si postavili vlastní hráz a neříkali
pořád jen, že „by se něco mělo...“?

Stavět hráz v pojetí plotu s ostnatými dráty, do kterých se pouští 380
voltů, je anachronismus a nesmysl. Na vnější hranici Schengenu i na naší
je třeba změnit filosofii. Čluny s migranty neodtahovat do Řecka nebo
Itálie, ale do Turecka a severní Afriky. Vrátím se k poznatku z přechodu na
Božím Daru. K nám přecházejí migranti bez problémů, po českých
policistech ani vidu ani slechu. Jinak je to podle vyprávění mého přítele,
když se vracejí do Německa. Je to prý horor jako z amerických akčních
filmů – ruce na kapotu, důkladná prohlídka…

Dokument o imigrantech v Německu

Také zaznívají názory, že EU nemá alternativu. Ale pokud se Titanic
potápí, není lepší mít svůj vlastní záchranný člun? Není rozumné
mít v životě připraveny alternativy?

Vláda připravuje návrh zákona o obecném referendu. Premiér Sobotka se
nechal v médiích slyšet, že mezi výjimkami, pro které nebude možné
referendum vyhlásit, je vystoupení z EU. Já si naopak myslím, že taková
výjimka musí být z návrhu odstraněna. Ne proto, že bych byl málo Evropan,
ale proto, že je třeba postavit určité mantinely, přes které český „vlak
nejede“.

Určitě máte na jazyku otázku, co může být takovým mantinelem – třeba
silové protlačení společné azylové politiky. Všiml jsem si, že tato
varianta už je přičiněním Evropské komise znovu ve hře.

Děkuji za váš zájem. Členem Platformy se stal první europoslanec, jednáme
s dalšími. Sympatizanti přibývají. Novinkou je zakládání Klubů
sympatizantů Platformy. První vznikl v Mariánských Lázních, další dva se
připravují v Praze, jeden v Brně, v Karlových Varech, v Lounech… Na půdě
Sněmovny jsme už od začátku roku pořádali tři semináře. Silný zájem
je o podobné akce z regionů. Zatím jsme pouhým neformálním sdružením.
Praktické záležitosti nás nutí k určité institucionalizaci. : Co
připravujete? Máte nějaké nové návrhy zákonů?

Někdy brzy na jaře bychom chtěli uspořádat neformální setkání podobně
smýšlejících zákonodárců zemí V4 + Rakouska. Pozvali bychom je do
Olomouce anebo do Kroměříže. Má v tom být určitá symbolika. Tato města
sehrála v dějinách středoevropského parlamentarismu svou roli. Chceme si
tam vyměnit zkušenosti, respektive srovnat noty ve směru legislativní
iniciativy.

Já osobně jsem navrhnul novelu zákona o církvích a náboženských
společnostech. Jejím smyslem je dostat pod kontrolu státu kazatele ze
zahraničí. Kolem novely se šířily nejrůznější mediální zkratky.
Vláda k ní nepřijala žádné stanovisko – čekal jsem spíš stanovisko
zamítavé. Asi na pány ministry a paní ministryně udělal dojem velký
zátah německé policie ve 200 radikálních mešitách a vyhoštění
nějakého zuřivého salafisty z Belgie.

Člen platformy, profesor Karel Rais, využil otevření stavebního zákona a
PN podmiňuje eventuální stavby mešit místními referendy. Rádi bychom
připravili legislativní opatření, které dostane pod kontrolu státu
financování některých církví ze zahraničí. Já v horizontu dnů
předložím návrh novely jednacího řádu Poslanecké sněmovny. Má jasně
vymezit pozice vyjednavačů v EU.

V Německu chtěla mešity stavět vláda Saúdské Arábie. Pro každých 100
uprchlíků jednu

Jak se na platformu dívá předseda ANO Andrej Babiš?

(smích) …To se musíte zeptat pana Babiše. Z několika rozhovorů s ním i z
jeho mediálních vyjádření mám dojem, že má na migraci a na nebezpečí
islamizace podobný názor jako my. Domnívám se ovšem, že patří k
pragmatickým typům politiků, kteří řeší problémy, až když přijdou.
My jsme přesvědčeni, že v takovém případě by mohlo být pozdě. : Jakou
máte zpětnou vazbu od dalších zákonodárců, kteří se nestali členy
platformy?

Většinou takovou, že by ji podepsali, kdyby… Některým kolegům z
pravicových stran vadí, že by museli být v jedné partě s komunisty.
Komunistům se zase nelíbí zmínka v našem Desateru, podle které je třeba
posílit povědomí školáků o křesťanství – marně je přesvědčujeme,
že nikdo nechce zavádět do škol katechismus. Já si ovšem myslím, že
mnozí kolegové mají obavy, aby nevzbudili nelibost svých stranických
sekretariátů. Ty se na naši aktivitu dívají poněkud podezíravě.
Bezdůvodně. Já osobně v sobě nemám zakódovány antagonismy zkušených
politiků. Myslím, že obrana naší kultury, naší civilizace je úkol tak
obtížný, že na něm budeme nuceni zapracovat všichni.

Co se týká ostrahy hranice, tady platí to, o čem jsem už mluvil. Sice už
migranty i u nás potkáváme, ale zatím nepřestavují závažný problém.
Držet migranta o chlebu a vodě – prostě už není středověk. Pro určitou
přípravu na uzavření státní hranice, pro instalaci moderních technologií
bych rozhodně byl.

Pokud si pamatuji, on to říkal trochu jinak. Pouze uvedl, že je to jediný
způsob, jak hranici skutečně účinně mít pod kontrolou. : A není
namístě, aby naše státní hranice hlídaly státem zřízené dobrovolnické
národní gardy?

To máte jako s tím vlastenectvím, které hodně lidí bezmyšlenkovitě
asociuje na náckovství. Když se řekne dobrovolnická národní garda, lidem
zpracovaným našimi skvělými žurnalisty naskočí samozvaná domobrana,
holohlavci v bomberech, kteří vyřvávají „nic než národ“, ohánějí
se baseballovými pálkami, chlemtají pivo z kelímku a hajlují. Skutečnost
ovšem může být jiná. Mezi námi je hodně bývalých vojáků, kteří
mají dobrý výcvik, vztah k domovu a, s prominutím, k vlasti. Vím, že
existují skupiny a organizace, jejichž iniciativu zdola by mohl, nebo spíš
měl stát podchytit. Tím spíš, že naše současná profesionální armáda
je spíš vybudována jako expediční sbor, který nemá lidi ani prostředky k
obraně vlastního území.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Terorismus, genocida – a to my teď podporujeme. Ostrý pravičák Matějka o
dohodě s Tureckem

Celý svět ví, že obchod s lidmi je nepřijatelný. Ten, kdo ho provozuje, je
po právu odsuzován. Platí to např. o radikálech z Islámského státu.
František Matějka (Svobodní) k tomu ovšem dodává, že existují dvě
výjimky. Dva hráči zjevně s lidmi obchodovat smějí. Tím míní Evropskou
unii a její dohody s Tureckem ohledně uprchlíků. Jde navíc o obchod
absolutně nevýhodný.

„Soused k vám domů pošle deset lidí, které nechcete. Abyste se jich
zbavili, vyměníte je za deset jiných a přidáte k tomu 22,5 mil Kč. Deset
vám jich zůstalo, zchudli jste a třesete se, aby jich soused neposlal víc,“
popisuje situaci Matějka.

EU uzavřela s Tureckem dohodu, že vymění tisíce lidí. Některé pošle z
řeckých ostrovů do Turecka a oplátkou dostane jiné ze Sýrie. Už to
vypadá špatně, jenže Brusel k tomu ještě vyplatí Turecku miliardy eur.
Obchod přímo k nezaplacení. Zvlášť, když si uvědomíme, co by měla
Evropa dělat doopravdy. Měla by hájit své hranice. Místo toho je německá
kancléřka Angela Merkelová otevřela a oslabila vyjednávací pozici EU
natolik, že jsme Turecku vydáni takřka napospas.

Celý komentář najdete zde

„Cílená likvidace skupiny lidí je označována za genocidu, ale když jí
aplikuje Turecko proti Kurdům, je v EU trapné politické ticho. Před 14 dny
zastřelili turečtí pohraničníci 9 syrských imigrantů, když chtěli
nelegálně přejít hranici státu. Představte si, jaký poprask by tu byl,
kdyby to na svých hranicích udělali Němci, Slováci, Maďaři, Italové nebo
Řekové. V případě Turecka je v EU opět trapné politické ticho.
Teroristické útoky na území Turecka probíhají pravidelně, v poslední
době sílí, a zatímco ministerstva zahraničí členských států EU varují
své občany před cestami do této země, premiéři podepsali dohodu, jejíž
součástí jsou kroky ke zrušení bezvízového styku,“ pokračuje politik.

Měli bychom si navíc uvědomit, že migranti, kteří přišli do Řecka,
museli napřed projít přes Turecko. Přes stejné Turecko, které nedodržuje
všechny západní demokratické standardy a uplatňuje tvrdší pravidla, pokud
jde o dohled nad svým územím. Navíc má k dispozici velmi početnou armádu,
na rozdíl od EU. Sečteno a podtrženo, Turecko napřed pustilo tisíce
migrantů dál do Evropy a teď Evropu vydírá.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
A bouchá se šampus. Český národ zle vtipkuje o smrti doktora Altnera,
kterému ČSSD dlužila peníze

Krátce poté, co se objevila zpráva o smrti bývalého advokáta Zdeňka
Altnera, který na ČSSD na konci března letošního roku vysoudil 337 milionů
korun kvůli kauze Lidového domu, se sociální sítě začínají plnit
komentáři.

Altner se s ČSSD dlouhá léta soudil o peníze za to, že ji v devadesátých
letech (úspěšně) zastupoval ve sporu se státem o Lidový dům. Soudy mu na
konci března daly za pravdu a ČSSD uložily, že musí advokátovi zaplatit
18,5 milionu korun a smluvní pokutu, která činí 318 milionů Kč. Sociální
demokraté proti rozsudku podali dovolání, kterým se aktuálně zabývá
Nejvyšší soud. Spor pravděpodobně přejde na dědice Zdeňka Altnera.

Skutečnost, že advokát zemřel dříve, než mu ČSSD musela vyplatit
několika set milionovou částku, vzbudila na sociálních sítích krátce po
zveřejnění zprávy pozdvižení.

„Zemřel Z. Altner. Vzhledem ke stavu našeho soudního systému tipuju, že
je z dluhu ČSSD venku. V LD bouchá šampus,“ zveřejnil jeden z uživatelů
Twitteru. „Zemřel právník Zdeněk Altner, s nímž ČSSD prohrála spor o
337 milionů… A máme to zadarmo!“ připojil se další.

„Zemřel Altner. Zajímavá taktika ČSSD, neplatit a počkat, až všichni
věřitelé zemřou,“ podotkl uživatel Poslední skaut. „TVL, v Lidovém
domě se bude tančit do rána! Altner zemřel!“ myslí si také na Twitteru.

„Mám takovej menší dluh u spořky. Asi taky budu vyčkávat se splácením.
#nějaktodopadne #tačástkatakynesouhlasí,“ nadhodila Pavla Kubálková.

Student práv Václav Ágh si povzdechl, že „pomalá spravedlnost je
nespravedlnost“.

Objevují se i ostřejší komentáře, které viní ze smrti Altnera ČSSD. „A
ti oranžoví křiváci mají na jeho smrti zásadní podíl,“ myslí si Karel
Janeček. Nebo šéfa ČSSD a premiéra Bohuslava Sobotku, který prý mohl
naznačit, že z vlády nevyhodí toho, kdo ho zbaví problému s Altnerem. „Sobotka
v pátek na vládě: ‚Kdo mě zbaví problému Altner, ten zůstává,‘“
naznačil Martin M. Žák.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Tereza Spencerová: Putin je nový šerif. USA slábnou, čeká je bouře.
Revoluce. A tady každý něco mele, je to nechutné. Na Hradě je chaos

OKNO DO SVĚTA TEREZY SPENCEROVÉ Boje v Mosulu i Aleppu, prezidentské volby v
USA, chaotický postup Pražského hradu, křik na Zemana, vývoj na Ukrajině a
dění v Asii, kde Američané ztrácejí půdu pod nohama. To tentokrát v
rámci svého pravidelného shrnutí týdenních události na
ParlamentníchListech.cz rozebírá editorka Literárních novin a analytička
Tereza Spencerová.

Průšvih stíhá průšvih, průzkum stíhá průzkum. Tak to vypadá ve
finiši předvolební kampaně v USA. Těmi průšvihy myslíme e-mailové
trable Hillary Clintonové, které začala rozvrtávat FBI. Jak je možné, že
ani armáda právníků a lobbistů Hillary neochránila? Může jí toto
prohrát volby, jak již některé průzkumy naznačily? Již jednou jsme
uváděli, že i demokratičtí voliči považují Clintonovou za
nedůvěryhodnou – zůstanou tedy doma? Co byste teď dělala na jejím
místě? A mimochodem – do jaké míry asi musel i Donald Trump, považovaný
za antiestablishmentového kandidáta, udělat dohody s establishmentem, tedy
zbrojními koncerny, bankami, korporacemi a Wall Streetem?

Už aby ten cirkus byl za námi! Čím dál víc se ukazuje, že za hromadami
e-mailů o Hillary Clintonové a její kampani nestojí Rusko, ale nějací „insiders“,
jejichž motivy mohou být různé. Například Wall Street Journal nyní
přinesl zajímavé svědectví o svého druhu „vzpouře“ uvnitř FBI,
jejíž vyšetřovatelé dospěli k závěru, že mají dostatek důkazů proti
neslavné Clintonovic nadaci, ale ministerstvo spravedlnosti jim už loni
nařídilo celou kauzu odložit. A tak „najednou“ před volbami kdosi začal
WikiLeaks zásobovat e-maily…

Upřímně ale přiznávám, že netuším, jaké je skutečné pozadí celé
té kampaně proti Hillary, stejně jako nevím, jestli jí může zlomit
politický vaz, ale máme ještě týden, takže se něco hrozného ještě
může objevit i na Trumpa, aby se síly vyrovnaly, byť i za cenu propadu na
samé myslitelné dno. A netuším, jestli voliči demokratů zůstanou doma;
při pohledu na všechny ty kbelíky špíny bych se jim nedivila. Ale počkejme
si.

Na Ukrajině objevili nám dobře známou zábavu: Majetková přiznání
politiků. Co z poměrně bizarních zjištění, která z odevzdaných
dokumentů vyplynula, vás zaujalo? Minule jsme mluvili o bídě na Ukrajině,
čili jak zbědované obyvatelstvo informace o mamonu svých politiků vzalo?
Jsou už Ukrajinci zvyklí na vše?

Je nutné předeslat, že ona přiznání nebyla učiněna dobrovolně, ale pod
tlakem Západu, který v tom spatřuje jakousi nutnost k dalším reformním
krokům. Pokud by to Kyjev odmítl, západní „partneři“ hrozili, že sami
zveřejní své poznatky o majetcích ukrajinských politiků, a to by mohlo
být mnohem horší – mohla by se totiž objevit pravda. Takhle si kyjevští
politici a státní úředníci mohli fakticky vybrat, co přiznají a co
zatají, a i tak byl výčet jejich majetků, které asi nějak mohou doložit,
až neuvěřitelný…

Nejvíc mě ale pobavilo prohlášení generálního prokurátora, že nechá u
politiků prověřit původ hotovosti nad 100 tisíc dolarů. To by fakticky
znamenalo, že vyšle své inspektory „proti všem“, kdo na Ukrajině mají
nějakou vyšší funkci, protože oněch přiznání bylo zveřejněno něco
přes sto tisíc. To jako že stát ovládaný oligarchy a postavený na korupci
najednou, ze dne na den, otočí? Jako že si kapři vypustí rybník? Přitom
manželka prokurátora sama přiznala, že má v „keši“ 250 tisíc dolarů
a 50 tisíc eur… Fakt netuším, komu jsou podobné proklamace určené, ale
na Ukrajině zaujmou jen pár posledních „nadšenců“.

Je jasné, že obyčejní – vesměs chudí – Ukrajinci věděli, že jejich
politici jsou superbohatí zloději, ale teď se to tak nějak potvrdilo,
černé na bílém. Možná se tím trochu pozmění pohled občanů na ty své
„tam nahoře“, vládu i opozici, a propast nedůvěry mezi nimi se jen dál
prohloubí. Co to může znamenat pro budoucnost země, si dnes dost dobře
neumím představit. Nic konstruktivního to ale být nemůže.

Naše zbraně vítězně postupují na Mosul, v nadsázce referuji česká
média. Je tomu skutečně tak? A kam postupuji turecké zbraně, které nikdo
do Iráku nezval, ale stejně jsou tam? Co se týče Aleppa, Rusové už asi
zkrátka zjistili, ze jinak než po zlém to nepůjde. Má někdo představu,
kdy by mohlo být hotovo? A mimochodem, mezi vyznamenanými na Pražském hradě
byla i naše velvyslankyně v Damašku Eva Filipi, kterou pan prezident při
předávání medaile dokonce pohladil po tváři. Zaznamenali její ocenění v
Sýrii?

Ofenzíva proti asi milionovému Mosulu už vstupuje do třetího týdne a
irácká komanda se probila na předměstí, takže se sice postupuje, ale nijak
rychlé to není. Na jednu stranu platí, že žádná z pestré škály
útočících stran dopředu netvrdila, že to bude nějaká „bleskovka“, na
stranu druhou OSN uvádí, že si Daeš v Mosulu za „živé štíty“ vzal
přinejmenším 25 tisíc civilistů. Pokud k tomu přidáme odhady, podle
nichž v celém Mosulu operuje asi pět tisíc teroristů z Daeše, vychází
nám pět „živých štítů“ na každého z nich. Když Američané minulý
týden tvrdili, že už vybombardovali až 900 bojovníků Daeše, tak… tak se
„nabízí pohled“ na utajovaný masakr.

Nicméně, je tu pořád dokola ona – silně nehumanitární -- otázka, o
které jsme se bavili už mnohokrát: Co s bojovníky Daeše? Sami se nevzdají
a ani se nerozplynou někam do ztracena, a cestu do Sýrie už mají z větší
části odříznutou, takže je možná třeba pracovat s cynickým kalkulem na
principu poměru „ceny a výkonu“. Je přece jasné, že bez civilních
ztrát se Mosul osvobodit prostě nedá. A je tak strašné osvobodit milion
lidí za cenu 25 tisíc lidských životů? Zní to hrůzně, ale…

Máte pravdu, že se asi cosi děje i v tom džhádistickém Aleppu, odkud
některé agentury hlásí kapitulační nálady zaznívající snad i z úst
tamních velitelů Al-Káidy, zatímco jiní velitelé jsou připraveni bít se
až do konce a nechat si u sebe civilisty. Nicméně, jejich bojová morálka
musela utrpět, když se jim v uplynulých dnech nepodařilo probít se ven –
v západních médiích se tomu říkalo „prorážení obklíčení“, ale v
praxi to byl vlastně jen útok na rezidenční čtvrti v „syrské“ části
Aleppa. Západem chránění džihádisté tam dokázali pobít jen asi stovku
civilistů, než je syrská armáda se svými spojenci zatlačila zpět. Rusové
v každém případě zničehonic oznámili, že k existujícím šesti
otevřeným humanitárním koridorům přidali další dva určené výlučně
pro ozbrojence, přičemž jim dali ultimátum do pátku. Čili, něco se asi
děje a v pátek uvidíme, co. Pokud tedy vůbec něco.

A jestli si v Sýrii všimli medaile pro paní Filipi? Tak to opravdu nevím,
nenapadlo mě to zjišťovat. Tak do příště, jo? Já jí ale v každém
případě gratuluju z celého srdce. Je jednou z mála lidí u nás, kteří
rozumějí Blízkému východu! A jednou z mála lidí na svém místě!

Ministr zahraničí Lubomír Zaorálek tak trochu srovnal dalajlámu s Konrádem
Henleinem, přičemž pak se za to omlouval. Demonstranti na 28. října mávali
fotkami Zemana s nápisem „Ten Pi-tchus“, aby dali najevo, že se jim
nelíbí sbližování s Čínou. Politici se hádají, jestli „prohlášení
čtyř“ bylo nutné, či bylo lokajské. Ministr Herman se hádá s ostatními,
co ohledně dalajlámy slíbil či neslíbil... Co si o tom všem pomyslet? Jak
je to s tím hrbením se před Číňany a jakou diplomatickou váhu ty
zmíněné jednotlivé akty mají? Pokud nějakou.

Jak už jsem řekla minule, pro mě ta kauza skončila ve chvíli, kdy dva
čeští ministři a jeden slovenský velvyslanec potvrdili, že pan Herman lže.
Když pak ještě Kanada potvrdila tezi – mimochodem, neuvěřitelně
chaotického -- Hradu, tak už nebylo co řešit. A všechno, co se odehrává
od těchto chvil, je už jen jen neuvěřitelně nechutné. Každý si něco
mele, každý si vznáší nějaké nároky, každý má pravdu… A když k
tomu pan Herman ještě prohlásil cosi v tom duchu, že se pro spoustu lidí
stal zosobněním pravdy, nebo tak něco, tak to už je na psychiatrickou
diagnózu. A na diagnózu jsou i naši političtí i nominální křesťané,
kteří se nedlouho poté, co obrali stát o desítky miliard, vrhli na
buddhismus a snad i marxismus.

Asi se shodneme, že v těchto prolhaných dnech a „neklidných týdnech“
začíná prezidentská kampaň, ale co přitom vlastně vidíme? Hermana,
který lže a na kritiku s oblibou reaguje odpovědí na cosi, co ani nezaznělo,
a přitom se tváří tak sebevědomě, že za ním musí stát fakt nějaká
velká síla. Vidíme pana Gazdíka, postavičku bez charismatu i tématu,
která si (on by jistě namítl, že jen v legraci) už dnes nárokuje všechna
křesla ve vládě. Překvapivě zakřiknutého Michala Horáčka, který je na
rozdíl od těch dvou fakt chytrý chlap, ale na akci „v podhradí“ se
proměnil v podivně tragikomickou figurku. Vidíme Hrad, který se
neuvěřitelně zapletl do jinak vcelku jednoduché věci „má dáti – nemá
dáti“. Socdem padá, a tak si nemůže dovolit rozpad vlády, v níž se
spousta lidí obviňuje ze lhaní, a tak přichází koncept „padouch nebo
hrdina…“ Ministr Zaorálek, který nejdřív vyhrožuje zveřejněním
vládního závazku ohledně společné zahraniční politiky, proto o pár
hodin později souhlasí s tím, že „od příště“ už budou všichni
konzultovat své nápady jen a jen s ním.

Obávám se, že tahle detektivka nám bude utnuta před koncem, aniž bychom se
dozvěděli jméno „vraha“. Současně je to ale názorná ukázka stavu „demokracie
v Česku“, která na náladě fakt nepřidává.

Jo, a viděli jste na facebooku ten vtípek, že nám Herman 17. listopadu
představí svou tetu? Teda, doufám, že je to jen legrace…

Vy jste se ale ptal na tu Čínu. A co ta má s bojem o moc u nás vlastně
společného?

V Asii se odehrávají některé pozoruhodné věci. Nejenže hubatý prezident
Filipín Rodrigo Duterte sprostě nadává Obamovi a pěstuje dobré vztahy s
Čínou, ale do Číny přijíždí i prezident Malajsie, která byla vždy
pevně loajální k USA. Sype se Američanům jejich vliv v jihovýchodní Asii?
Mají tam uzavřenou kolektivní obchodní dohodu, mají tam vojsko... Jak moc
jim tam Číňané mohou ublížit? A chtějí? Dále, pokud jde o Asii, jsou
zajímavé čím dál častější kontakty Ruska a Japonska, Kurily Nekurily.
Co Západu hrozí z této strany?

Máte pravdu, že se právě v tomto – pro nás hodně vzdáleném regionu –
dějí věci. Vliv Spojených států obecně slábne a země jihovýchodní
Asie a Tichomoří to cítí. Namísto dekád pod patronací USA se jim najednou
na protějším břehu vyloupla supermocná Čína, a jejich kalkul je vcelku
logický – musíme vycházet se silným sousedem podle principu „košile
bližší než kabát“. Filipíny, které byly uplynulých sto let
považovány za americkou „nepotopitelnou letadlovou loď“, pod Duterteho
vedením radikálně změnily kurz, a už jen fakt, že mohl být tak silně
protiamericky zaměřený chlapík suverénně zvolen prezidentem, ukazuje na
změnu ovzduší. My to u nás tady necítíme, protože nás média a
někteří politici udržují v jakémsi virtuálním světě, ale znám to z
Blízkého východu – v Káhiře, Bejrútu, Damašku -- tam si všichni už ze
Západu dělají legraci. Mimochodem, tuhle New York Times zveřejnil komentář
s titulkem „Izrael ví, že novým šerifem Blízkého východu je Putin“.
No comment.

Takže plně chápu nálady v zemích, které jsou hnedle u Číny. Pojďme
spolupracovat a neprohrajeme, říkají si. A když nyní po Filipínách
přichází i Malajsie s tím, že už nechce americké válečné lodě, ale
koupí čtyři korvety v Číně, tak je to skoro revoluce. Pro obě země je
spolupráce s Čínou fakticky dosažením stavu, kdy obě strany vyhrávají
– a USA prohrávají. Bude mít Washington sílu to změnit? Nevím, protože
se hraje o riziko možné války s Čínou. Dosavadní americké války vždy
jely podle mustru „co nejvíc toho vybombardovat a beztak nezvítězit“.
Jenže to byly války proti Iráku, Libyi, válka v Afghánistánu se táhne
neuvěřitelný šestnáctý rok… Čili, žádní skuteční „soupeři“
pro americkou supervelmoc, a přesto se triumf nedostavil.

A pak je tu ono Japonsko. Samozřejmě, že je potřeba počkat ještě pár
měsíců, ale Tokio při pohledu na čínsko-ruské sbližování nechce
zůstat bokem – „kdo chvíli stál, už stojí opodál“ – a je
připravené vyřešit vše, co ho zatím rozdělovalo s Moskvou, ještě do
konce roku. Tak to alespoň tvrdí japonští politici a koneckonců to
potvrzuje i Putin, který se zanedlouho chystá do Tokia. A pokud to „klapne“,
tak to bude fakt „revoluce“ v mezinárodních vtazích. A názor USA bude
zajímat čím dál méně států. Pro Ameriku v Asii začíná sezóna
dokonalé bouře. Ještě že mají naše pražské „podhradí“…

Část české levice tvrdí, že Zeman není levicový politik. Když už
každopádně hovoříme o levici, tak jak by vypadala inventura těch nových,
slibných progresivních levicových směrů? Jeremy Corbyn, španělští
Podemos, Alexis Tsipras... Kdo dává evropské levici naději a kdo spíše
zapadl s vozem do bláta? A mimochodem, s jakými pocity jste pozorovala
schvalování obchodní dohody mezi EU a Kanadou, kterou komplikovalo belgické
Valonsko? Pokud bychom to brali jako rozcvičku před schvalováním dohody TTIP,
tak skončí nepřátelé TTIP jako Valoni? Tedy, budou zlomeni a dohoda s USA
bude, i kdyby hrom bil? A vrátíme-li se k původnímu tématu: Pojímají
evropští levičáci téma TTIP dostatečně vážně a šikovně? Zatím
vítězí rétorika ve stylu „strašně na tom vyděláme, a kdo to nechce, je
blboun“.

Nevidím v Česku levici, kterou bych chápala, i když s ní současně
souhlasím, že Zeman není levicový politik. A už jen jak to říkám, tak je
to na další diagnózu, tentokrát moji. Problém je, že evropská levice
možná i existuje, ale začíná od nuly, na lokální, národní úrovni.
Třeba u nás není žádná politická strana nebo hnutí, které by se třeba
k Podemosu nebo ke Corbynovi chtělo – nebo mělo vůbec energii –
přiblížit, a socany a komunisty za levici nepovažuji, protože k tomu nemám
jediný důvod.

Co se týče dohod, tak ano, kanadská CETA je asi ze všeho nejvíc „proražená
díra“ do trupu evropské lodi, která podle posledních záchvěvů rozumu
proražena být nechtěla. Chci říci, že pro Ameriku jsme možná poslední
bezproblémový trh – díky jejich „fanouškům“ v evropské a české
politice nám sem „nalejou“ všechno, co už nedokážou lít do regionů,
které se jim vzepřely. A vzhledem ke klasické poučce, že Evropa je pro USA
konkurentem, je ponížení EU z hlediska Spojených států naprosto logické.
A spousta politiků v Bruselu nebo na národních úrovních tomu masochisticky
napomáhá. Bůh suď proč, ale předpokládám, že hlavním motivem bude
jejich osobní „well-being“. Zas něco, co na náladě rozhodně
nepřidává.

Závěrem tradiční otázka. Co dalšího bychom měli během příštího
týdne sledovat?

Příště se sejdeme už po amerických volbách, takže to bude bezpochyby
hlavní téma nadcházejícího týdne.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Tlusté prase. Mládež ČSSD naložila Babišovi

Spolek Idealisté.cz, sdružující mladé sociální demokraty a
sympatizující například s Jiřím Dienstbierem, se prostřednictvím svého
facebookového profilu vyjádřil k osobě Andreje Babiše, ministra financí a
předsedy hnutí ANO.

Na svou stránku zveřejnil fotografii, na níž je Babiš s Čapím hnízdem na
hlavě a prase se jménem „Agrofert“, stojící u koryta s penězi. V
pozadí je vidět skutečná farma Čapí hnízdo, kvůli níž se nyní Babiš
dostal do problémů. Farma, se kterou je spojován, i přestože její
vlastnictví odmítá, je vyšetřována kvůli možnému zneužití dotačního
titulu.

„Zneužívání politické moci i veřejných prostředků, permanentní
střet zájmů – pojmy, které si se stále větší intenzitou lidé pojí s
osobou Andreje Babiše z hnutí ANO,“ konstatuje příspěvek na Facebooku.

„Takto si však rozhodně nepředstavujeme demokracii a obdobné chování
nepomáhá politické kultuře v ČR. Podobným případům můžeme
předcházet zevrubným tlakem na transparentnost společností, které se
zúčastňují soutěží o veřejné peníze, či novelou zákona o střetu
zájmů,“ podotýká dále příspěvek.

„Jako nejdůležitější se však nakonec stejně zdá to, abychom své
politické elity vybírali daleko pečlivěji,“ uzavřela platforma.

Andrej Babiš a jeho tlusté prase. Zdroj: Facebook Idealisté.cz

Spolek Idealisté.cz vznikl původně z mládežnické organizace sociální
demokracie, v současné době jde o platformu otevřenou všem. Členy frakce
jsou například ministři Jiří Dienstbier či Kateřina Valachová.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
To už takhle nejde, někam vlétnout a dělat tam pořádek. Irák, Libye,
Sýrie. Dnes už je vše jinak, i s dalajlámou. Lubomír Zaorálek vystřihl
projev, na který zůstanete hledět

Ministr zahraničních věcí Lubomír Zaorálek (ČSSD) se při dnešním
projevu v Poslanecké sněmovně velmi rozohnil. Nechybělo téma zahraniční
politiky či amerických prezidentských voleb, v nichž zvítězil Donald Trump.
Vyjádřil se také k přijetí dalajlámy.

Ve svých slovech Zaorálek mimo jiné řekl, že nerozumí té politizaci
přijetí 14. dalajlámy. „Úplně zbytečné politizaci, která se takovýmto
způsobem dnes nikde neděje, protože, nezlobte se, ale Jeho Svatost 14.
dalajláma o žádnou politizaci nestojí. On vlastně vůbec nestojí o to, aby
byl někde politicky přijímán. To si dovolím tvrdit, že vím naprosto
jistě, protože znám jeho názory,“ uvedl Zaorálek a přijetí označil
jako chybu vládní koalice.

„A já jsem si vždycky říkal, když jsem měl možnost začít dělat tuhle
práci, že nebudu opakovat chyby minulosti, protože vím dobře, že tohle se
v ČR opakovaně stávalo. Nejsem tady od toho, abych rekriminoval a vracel se k
tomu, ale nám se podařilo v minulých 15–20 letech, a ne se vzdálenými
zeměmi, dokonce se sousedy, docela zásadně zhoršit vztahy prostě proto, že
jsme nedrželi slovo,“ rozohnil se Zaorálek s tím, že nejde o servilitu.
Rozhovořil se pak o tom, že rozhodně nestačí pragmatické vztahy s Čínou.
„My skutečně potřebujeme politické vztahy. To je absolutní pravda,“
uvedl. Zaorálek následně mimo jiné citoval z díla Ferdinanda Peroutky, což
vyvolalo smích v sále. „Prvním a rozhodujícím znakem politické činnosti
je něco vykonat, a ne si jenom něco myslet nebo prohlašovat,“ řekl.

Svá slova poté stočil k americkým volbám. „Četl jsem, že teď, když
takto dopadly volby v Americe, je příležitost, aby se ministerstvo
zahraničí stalo jestřábem a uhodilo na Rusko, protože Spojené státy
mění svou pozici. To jsou dalekosáhlé úvahy, podle mě ne moc přesné,“
zmínil Zaorálek, že jinde si zase přečte, že se moc bojí.

Významným momentem uplynulých voleb pro něj byl nešťastný výrok, který
utekl z úst paní Hillary Clintonové, když řekla, že velká část voličů
pana Trumpa jsou ubožáci. „A pak není divu, že Donald Trump se stal
mluvčím právě těch ubožáků, těch lůzrů. Těch, kteří nejsou
vítězi globalizace. A je to docela kuriózní, co máme dnes ve Spojených
státech. Republikánská strana se stává dnes mluvčím outsiderů. To je
něco naprosto nového, co jsme neměli, a uvidíme, jak se s tím vypořádá.
Je to pozoruhodná volba, kterou se republikánská strana s Donaldem Trumpem
vydala,“ uvedl.

Závěrem se pak velmi rozohnil nad českou zahraniční politikou. „Tady v
této zemi byly v minulosti hlasy v zahraniční politice, v roce 2003, dnes se
k tomu už nikdo nehlásí, ale tady bylo plno těch, kteří říkali, že
musíme zaútočit na Irák, že tohle je politika Západu, tohle má být
evropský postoj. Kolik bylo těch, kteří tomu čelili? A když jste řekli,
že to je špatně, že to je nepromyšlené, tak vám řekli – ztichněte,
nepatříte k Západu, chováte se nepatřičně, měli byste mlčet. Tak to
bylo v roce 2003,“ vzpomněl na Irák a následně i na Libyi.

„A co víc, mohl bych vám sdělit jména těch, kteří tady v zahraniční
politice říkali: v Sýrii, vtrhněme tam, svrhněme Asada! To byla také
česká zahraniční politika a tohle se také pokládalo za politiku Západu.
Všechno se pokládá za politiku Západu. Já tvrdím, že to byla špatná
politika. A dnes už to není politika Evropy,“ dodal s tím, že příklad
velkých gest patří spíše do orientální despocie než na Západ.

Původní text ZDE.

„Já teda ten Západ chápu jinak. Já ho chápu jako kritické prostředí,
ve kterém se prosadí ti, co kriticky myslí. To je Západ pro mě. A naopak
konformní postoje, ty tam podle mě naopak moc velkou cenu nemají, ani vás
moc neberou jako partnera. A doufám, že tohle bude pro Západ platit i do
budoucna,“ dodal. „My nejsme schopni měnit režimy na Středním východě
tím, že tam vtrhneme, my nejsme schopni tam nastolovat to, protože nám po
tom úplně tak moc nic není. Dnes máme zkušenost, že někam vtrhnout a
udělat tam pořádek, to je zatraceně těžká věc, která se bohužel
chronicky nedaří. A to není zbabělost, když tady dnes tvrdím, že tohle je
daleko rozumnější přístup,“ uzavřel.

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist


Question:
Vraždění v Bruselu: Víme, kdo za tím stojí. Česká televize nám to bude
chtít opět utajit

Česká televize nám to bude chtít opět utajit. Jedním z teroristů je také
jistý Schapiro, velvyslanec USA v Praze. Evropa je vedena na porážku.

Průvodce sekulárním Západem objasňuje příčinu. Už se z toho
islamistického vraždění stává téměř běžný evropský "folklór":

Zase jsou tu desítky mrtvých a těžce zraněných, uzavřená letiště,
metra, v ulicích probíhají manévry policejních těžkoděnců, v hlavních
městech zemí EU se důležitě scházejí různé ty bezpečnostní rady,
vlády ujišťují, tajné služby varují-nevarují... a tak dále a tak dále.
Tentokrát je vše o to příznačnější a (přízračnější), že se tak
děje v Bruselu - centru a symbolu znásilněného kontinentu - který se do
totalitního superstátu spojil údajně pro to, aby nebyla válka. Tak ji tady
máme.V přímém přenosu.

A hned v několika podobách. Ta její dnešní instruktážní ukázka je tím
závažnější, že ukazuje k samotnému srdci problému: Bojovný islám, pod
žehnající rukou Angely Merkelové a jejích bruselských kompliců (a
Pátých kolon v členských zemích EU), je totiž právě uprostřed
úspěšné invaze do Evropy. Netají se tím, že mu nejde o nic jiného, než
dorazit naši churavějící civilizaci, která sebevražedně popřela své
vlastní křesťanské kořeny. Mocné berlínsko-bruselské elity, se zbabělou
pomocí nezodpovědných politiků napříč kontinentem, nyní vedou - vědomě
či nevědomky - půl miliardu "domácích" lidí na porážku.

Naši (nebezpeční) tajtrlíci

Také vláda České republiky to bere nadmíru vážně. Alespoň to tvrdí a
někteří naivové, zmasírovaní mediální propagandou, tomu stále ještě
věří. Premiér Sobotka, zdejší zastupující říšký protektor
kancléřky Merkelové, důležitě svolává ministry, aby se poradili. Ten,
jemuž vnitřní bezpečnost rezortně patří, Milan Chovanec, mezitím klidně
prohlásí v televizi, že teroristické útoky samozřejmě souvisejí s "imigrační
krizí". Že ve statisících příchozích se pochopitelně ukrývají
nespočitatelná množství islámských bojovníků.

To říká "odvážně" tentýž státní úředník, který seděl na summitu,
jenž nám "přiklepl" povinné "přijetí a integraci" pár tisíců z nich.
Který loajálně nic nenamítal proti tomu, když jeho stranický šéf (ČSSD)
a tragickou shodou okolností i předseda vlády srazil podpatky, aby narozdíl
od Maďarského a Slovenského premiéra tuto hanebnost přijal. Takže není
divu, že také u nás nyní cizinecká policie už obsazuje letiště.
Mimochodem - konečně došlo k objasnění, proč dostalo jméno Václava Havla
- jednoho z ideových otců našeho současného maléru.

Také i u nás si začínáme zvykat na ulice pročesávané policisty se
samopaly, na "zvláštní režimy", na nové zákony, které - kvůli naší
bezepečnosti samozřejmě - drtí poslední zbytky občanských svobod a
dávají státu neomezenou kontrolu nad naším soukromím. Naši bezpečnost
však zlikvidovali právě oni - politici, kteří dopustili či přímo
zorganizovali a podporují migrantskou invazi. Byť se slovně zaklínají
opakem.

Teroristé bez výbušnin a samopalů

Tak kdo jsou tady vlastně skuteční teroristé? Ti se samopaly, kteří mají
aktuálně v rukou Brusel, Paříž, Londýn, Kolín nad Rýnem, Berlín a
spoustu dalších měst, o nichž ještě nic netušíme, protože nezahájili
bezprostřední vraždící operace? Ti, kteří navzdory mohutným policejním
"bezpečnostním akcím" a slavnému zatčení (po čtyřech měsících)
jediného islamisty, ve městě, kde už je víc vojáků a policistů než "bruselského
lidu", byli schopni zorganizovat a provést další rozsáhlý útok? Nebo ti,
kdo to všechno způsobili a zničující politikou "otevřených (schengenských)
dveří" dále působí a násobí, vystavujíce nás (neozbrojené a bezmocné)
zvrhlým sociálně-inženýrským projektům?

Velvyslanec Spojených států v ČR, pan Schapiro, před pár dny navštívil
islámskou mešitu v Brně a pobratřil se s vedením zdejších muslimů. S
arogancí sobě (a velmoci, kterou u nás zastupuje) vlastní nám tak chtěl
nařídit, abychom se s nimi také bratřili. Oni přece nejsou vůbec
nebezpeční a ta zdejší nesnášenlivá, xenofobní a fašizující chátra (zvaná
lid či jeho převážná většina) to pochopí po dobrém, nebo po zlém. Co
kdyby soudruh Schapiro nyní vyrazil do Bruselu? Bude to sice muset vzít autem,
protože letiště a nádraží v této civilizované zemi momentálně
neexistují, ale co by neobětoval pro toto báječné muslimské dobro? Anebo
si raději počká, až se brzy začne vraždit v Praze, aby nás umravnil, že
nejde o výstřely, ale jenom "výstřelky"?

Tohle jsou ti praví teroristé. Nemají v rukou samopaly a na tělech
výbušná zařízení. Špinavou práci za ně dělají jiní. Oni mají
vznešenější úkol: Rozvrácení Evropy a destrukci hodnot, tradic a
duchovních kořenů, na kterých vyrostla a po staletí fungovala a
prosperovala naše civilizace. O nic menšího jim nejde. V rachotu výbuchů a
střelby do nevinných bezmocných lidí - jimiž se velmi brzy máme stát
také - bychom na to neměli zapomínat.

Prožíváme právě předvelikonoční Svatý týden. Většině lidí to už
moc neříká, maximálně se těší na velmi prodloužený víkend.
Političtí teoristé je v průběhu desetiletí od jejich kořenů již odťali.
Jenže právě v této "ztrátě informace" naše přicházející otroctví
spočívá. Napsal o tom právě pozoruhodnou knihu bývalý slovenský ministr
vnitra. A zamyslel se nad ní Karel Komárek:

Karel Komárek: Tohle nejsou "spiklenecké teorie"

Dostal jsem ji nečekaně na lidoveckém bále: knihu Lvi přicházejí,
vázanou v černých deskách, s kterými kontrastuje zlatý podtitul Proč
Evropa a Amerika směřují k nové tyranii, levně upravenou a vytištěnou,
vydanou u drobného nakladatele, který i v rámci své konfese patří spíš k
vyhraněným individualitám než k poklidnému střednímu proudu. Autor je
bývalý slovenský ministr vnitra: jeho jméno mi nic neříká, jeho
příslušnost ke Křesťansko-demokratickému hnutí nevylučuje různé
postoje od kompromisů s liberálním světem až po vlastenecké vymezování
se „proti všem“… Na první pohled zas nějaká katastrofická vize,
něčí soukromá apokalypsa (podle vzoru „soukromé zjevení“), další
spiklenecká teorie, že současnou euroamerickou politiku i naši vlast a
církev řídí zákulisní organizace nastolující světovládu, ze které
nebude úniku…

Mám to číst, když mám stůl plný knižních novinek a zprávy ze světa
čím dál víc zneklidňují? Co když mě to ovlivní? Nestanu se
příslovečným čtenářem jedné knihy, který pak o ní vykládá všude,
kam přijde, a málem se nebaví o ničem jiném? Určitý barometr tu
představuje autor úvodu politolog Stanislav Balík: jak ho znám, ten by
tendenci k nějakému extremismu nezaštítil. Pomalu začínám číst, a
najednou zjistím, že čtu rychle. Jako přispěvatel médií i odborných
filologických časopisů musím uznat, že autor má tzv. lehké pero:
vyjadřuje se srozumitelně a přehledně a neubližuje tím vydatnosti obsahu
ani kvalitě argumentace. I samo téma nakonec způsobí, že čtení neodolám.

Na Západě začíná pronásledování křesťanů

Kniha líčí současný politický vývoj v zemích Severní Ameriky a
západní a střední Evropy takto: Vládnou tu parlamentní demokracie,
vzešlé z nepochybně svobodných voleb. Ale v posledním čtvrtstoletí – po
pádu komunistických diktatur počátkem 90. let – se tu viditelně omezují
některé občanské svobody, všeobecně uznávané a zakotvené v zákonech,
především svoboda projevu a vyznání, a také jejich zdroje – svoboda
svědomí a mínění. Tedy to, co potlačoval komunismus. Omezují se
paradoxně hlavně v západních státech s dávnou demokratickou tradicí.
Ovšem ne totálně, ale jenom u vybraných směrů a jejich stoupenců.

Kdo je dnes na Západě stíhán pro své přesvědčení? Kdo chce na
pracovišti nosit křížek na krku. Kdo zdvořile oslovuje klientky
potratových klinik. Zdravotník, který odmítá provádět interrupce nebo
který jenom upozorní zájemce na jejich rizika. Učitel, který svým žákům
středoškolákům promítá záběry interrupce, i když si předem vyžádal
jejich souhlas. Majitel penzionu, který nechce ubytovat účastníky
homosexuální párty, a cukrář, který na ni odmítá dodat dorty s jejich
symboly. Úředník, který neoddá pár stejného pohlaví, a církevní
charitní instituce, která by takovému páru nesvěřila sirotka k adopci.
Psychiatr nabízející pomoc tomu, kdo se chce dobrovolně zbavit
homosexuálních sklonů. Politik, který se přizná, že o některých stylech
lidského chování a jednání si myslí totéž, co o nich píše Katechismus
katolické církve. Kazatel, který veřejně čte a komentuje, co o tom píše
bible. Autor z toho dedukuje závěr, který zní dost tvrdě: na Západě
začíná pronásledování křesťanů.

Zatím není tak drastické, jak bývalo za bolševiků, ale nepříjemné:
ztráta zaměstnání, pokuta případně vedoucí k bankrotu, neschválení do
politického grémia, krátkodobé zadržení policií, v nemálo případech i
odnětí svobody. K tomu vždycky společenská diskvalifikace a útoky médií.
Kniha uvádí stovky jmenovitých příkladů. Nejvíc čerpaným zdrojem jsou
kanadské internetové stránky Life Site News (tím větší dík za knihu,
protože neumím anglicky), pak různá přátelská i nepřátelská média,
též vlastní zkušenosti autora z prostředí domácí i mezinárodní
politiky.

Padají morální zábrany

Co se to stalo se svobodným světem? Kniha nabízí zhruba toto vysvětlení:
Svobodu si čím dál víc nárokují jedinci i skupiny pro maximálně
pohodlný a příjemný styl života. Slábne-li ve společnosti víra v Boha a
autorita církve, prostě padají-li morální zábrany, dochází k legalizaci
zatím nezákonných činů: interrupce (tu ovšem první povolil Sovětský
svaz a pak nacistické Německo), eutanazie nejdřív postižených a
nevyléčitelných (opět Hitlerovo prvenství) a později kohokoli na
požádání, chirurgická změna pohlaví a umělé oplodnění. Volnost v
partnerských vztazích vede k rozpadu tradiční rodiny a k nárůstu
homosexuálních soužití.

Z legislativy národních států se tyto vymoženosti dostaly do
mezinárodního práva a také do politické ideologie: prezentují se jako
nepochybná lidská práva, a kdo by proti nim něco namítal, kdo by třeba
jenom upozornil na jejich škodlivé vedlejší účinky, bývá obviněn, že
je proti lidským právům a omezuje svobodu druhých. Souhlas s tím, že
člověk si smí svobodně zvolit sexuální orientaci i pohlaví, ukončit
život nenarozeného dítěte, bezmocného starce i ten svůj, že mu stát
musí tyto možnosti garantovat a nikdo mu je nesmí rozmlouvat, že
manželství a rodina jsou i jiné svazky než otec + matka + děti, to všechno
je epochální změna, které se nejen tady říká antropologická revoluce.
Jan Pavel II. to nazýval „kultura smrti“ a autor poznamenává, že to
vůbec není obrazný název.

Proč tomu opravdoví demokrati nezabránili? Dočteme se tu
politologicko-kulturní zdůvodnění. Mnohé ideje této revoluce, třeba útok
na rodinu a církev, hlásali už klasikové marxismu, a v západních
kapitalistických zemích byla vždycky silná levice. Autor znázorňuje, jak
probíhal komunistou Antoniem Gramscim projektovaný „dlouhý pochod
institucemi“, který prosazoval liberální a levicové smýšlení, jak
zklamali mnozí katolíci v politice, kteří pod heslem, že víra je soukromá
záležitost, klidně podepisovali nebo iniciovali zákony odporující
křesťanské morálce. Jedno zajímavé srovnání: John F. Kennedy v
předvolební kampani sliboval, že nebude křesťanské zásady přenášet do
politiky.

Na Západě vítězí Leninovi bratranci

Spisovatel Hillaire Belloc naopak přišel před anglikánské voliče s
růžencem a jasně vyznal, že je katolík. Autor zřejmě sám odpozoroval,
jak jsou vůdci antropologické revoluce na politických fórech agilní a
hlasití: „Proti tomuto nadšení stojí malátnost křesťanských politiků
v parlamentu“ (s. 237). Právě to je, kromě pravdivého pojmenování stavu
současné západní společnosti, druhé hlavní téma Palkovy knihy: totiž
varování před zradou formálně křesťanských politiků (a jejich stran),
kteří jsou často nejen mdlí, nýbrž se mnohdy aktivně podílejí na
pronásledování křesťanských hodnot a jejich nositelů. Komunisté v
západních zemích si zjednávali stále větší vliv, a když padly
východoevropské bolševické režimy, hledali si spojence mnohem víc mezi
jejich exponenty než mezi disidenty: také k tomu kniha přináší mnoho
varujících dokladů. Autor to aforisticky shrnuje: jestliže nezvítězili
Leninovi bratři, vítězí na Západě Leninovi bratranci.

Podobnosti s komunismem, na který si dobře vzpomínáme, jsou zarážející.
Kandidát na eurokomisaře Rocco Buttiglione dostal od poslanců výboru pro
občanské svobody otázku, jaký má názor na homosexualitu. Odpověděl, že
jako katolík ji pokládá za hřích. Načež byla jeho kandidatura zamítnuta,
zatímco několik bývalých východoevropských komunistů přes unijní
strážce občanských svobod prošlo. Autorovi i nám to připomíná otázky z
bolševických kádrových pohovorů: Jak ses vyrovnal s náboženskou otázkou?
Jaký máš postoj k událostem roku 1968? Leninovým bratrům tenkrát a
bratrancům dnes nejde jen o občanskou loajalitu: chtějí adepty různých
funkcí i pracovních pozic přimět, aby také výslovně odsouhlasili
předepsanou ideologii. Ti katoličtí lékaři a učitelé a hoteliéři a
cukráři, o kterých jsme psali o kus výš, přece nikoho neohrožují:
zastánci protikladného životního stylu mají spoustu svých klinik, škol,
penzionů a podniků, kde jim bez zábran vycházejí vstříc. Ale chtějí
provokovat, donutit své protivníky (v tomto případě věřící), aby aspoň
panáčkovali pro jejich zábavu a proti své vůli. A právní řád to
umožňuje.

Lvi přicházejí

Dalších paradoxů uvádí kniha plno. Veřejně hájit interrupce se smí, ale
zveřejnit snímky potraceného plodu se nesmí. Vážně se uvažuje o
legalizaci pedofilie, ale pedofilní kněží okamžitě vyvolají bouři hněvu.
Katoličtí pro-life aktivisté mnohokrát nenajdou zastání u veřejnosti ani
u soudů, ale několikanásobného vraha Johanna Unterwegera se zastala
rakouská komunistka a spisovatelka Elfriede Jelinek, protože ve vězení také
literárně tvořil. Škoda, že jsem to nevěděl před dvanácti lety, kdy
Elfriede Jelinek dostala Nobelovu cenu za literaturu a já jsem četl v
literárních časopisech ukázky jejího díla: jsem z moderní literatury
zvyklý na všelicos, ale tehdy jsem si řekl, že takové umění si
nezaslouží Nobelovy peníze, nýbrž jeho vynález zvaný dynamit.
Samozřejmě že to nemyslím vážně, nic proti svobodě projevu... O
některých vůdcích antropologické revoluce, které tu autor zmiňuje, se
dočteme v podobně zaměřené knize Donalda DeMarco a Benjamina Wikera
Architekti kultury smrti, kterou česky vydalo nakladatelství Res Claritatis
roku 2011.

Kniha je naditá fakty, ze kterých se skládá celkový obraz situace, a teprve
na straně 310 je klíč k jejímu hlavnímu titulu: „Lvi přicházejí do
arény. Vrčí o toleranci. Pravda je taková, že v prostoru euroamerické
civiliace začalo nové pronásledování křesťanů.“ Kniha Lvi
přicházejí vyšla původně slovensky v roce 2012 a na internetu dostupný
časopis Impulz (č. 4, 2012) jí věnoval blok komentářů, do kterého
přispěli mj. Ján Čarnogurský, František Mikloško a Alexandr Tomský.
České vydání v Kartuziánském nakladatelství Brno je doplněno o nové
informace až do roku 2015. Autor, bratislavský rodák Vladimír Palko,
vystudoval matematiku, po pádu komunismu působil jako náměstek ředitele
Federální bezpečnostní informační služby, ministr vnitra a poslanec,
nyní vysokoškolský pedagog v oboru informatiky.

Dočítám knihu a dopisuji recenzi. V mém okolí a tam, kam chodím, je zatím
klid. Zítra půjdu do jednoho řeholního kostela: je tam devadesátiletý
páter, který v padesátých letech seděl v Leopoldově, a jeho mnohem
mladší spolubratři, kteří už mohli studovat na Západě. Pozítří půjdu
do práce, kde mám na stole křížek a mariánský obrázek. Náš nový
vedoucí mě trumfl: dal si na stěnu do kanceláře, kam chodí veřejnost,
větší kříž ve stylu byzantské ikony. Redakce mi recenzi zveřejní a
nebudeme za to popotahováni. Lvi jsou ještě daleko, ale kniha přišla včas,
než bude pozdě. Nejsem schopen ověřit v ní každý údaj, ale nemám
důvodu jí nevěřit. Jak pravil Švejk: „Kdyby toho byla jen polovička
pravda, měl by císař pán ostudu pro celý život.“ Nenaočkovala mi
stihomam, ani mě neobrala o naději.

Zdroj: protiproud.cz

Choices:
- rozhořčení
- soucit
- jiná
- missing
- strach
- nenávist